ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2021 року	Львів	Справа № 380/1673/20 пров. № А/857/1539/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Заверухи О.Б., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 23 листопада 2020 року (головуючий суддя: Костецький Н.В. місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Львівської міської ради про визнання рішення нечинним, зобов`язання здійснити перерахунок та доплату пенсії, –
встановив:
ОСОБА_1 , 26.02.2020 звернувся з позовом до суду в якому, просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що є юридичною особою і правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, викладене у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву від 05.12.2019, щодо відмови перерахувати пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 та здійснити перерахунок з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до норм діючого на той час Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 та здійснити її доплату відповідно до вказаного закону з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум;
- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладене ним у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010, щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 замість пенсії по інвалідності відповідно до діючого тоді Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, здійснити з 15.07.2010 по 31.10.2012 перерахунок пенсії по інвалідності та нарахувати її за вказаний період відповідно до норм діючого на той час Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723, у порядку і розмірах визначених нормами вказаного закону, на підставі доданих до заяви про призначення пенсії у 2010 році первинних довідок про нараховані суми грошового забезпечення, з яких нараховані та сплачені страхові внески, а саме довідки № 1101/127 від 21.07.2010 про зарплату працюючого державного службовця відповідної посади на час подачі заяви, виходячи із відсоткового значення розміру моєї пенсії 80% таких сум основного та додаткового виду грошового забезпечення на час подачі заяви, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії;
- зобов`язати відповідача провести індексацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723, згідно з вимогами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та здійснити виплату такої індексації;
- зобов`язати відповідача провести компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», та здійснити виплату такої компенсації.
Обґрунтовує позов тим, що 15.07.2010 позивач звернувся із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 21.09.2010 орган пенсійного фонду повідомив позивача про те, що оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, позивач не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Зазначає, що таке рішення є протиправним, оскільки стаж роботи позивача станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії складав більше 10 років. Окрім того, зазначає, що при обрахуванні стажу державної служби в 2010 році, органом Пенсійного фонду протиправно не враховано стаж роботи ОСОБА_1 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради. Проте, позивач вказує, що посади інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради віднесені до відповідних посад державних службовців.          
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 23 листопада 2020 року позов задоволено повністю частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладене у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010 щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладене у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву ОСОБА_1 від 05.12.2019 щодо відмови перерахувати пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058, з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до норм Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 та здійснити її доплату відповідно до вказаного Закону з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 15.07.2010 по 31.10.2012 перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та нарахувати її за вказаний період, відповідно до норм Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723, на підставі доданих до заяви про призначення пенсії у 2010 році первинних довідок про нараховані суми грошового забезпечення, з яких нараховані та сплачені страхові внески, а саме довідки № 1101/127 від 21.07.2010 про зарплату працюючого державного службовця відповідної посади на час подачі заяви, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 80% таких сум основного та додаткового виду грошового забезпечення на час подачі заяви, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», та здійснити виплату такої компенсації. У задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що на момент звернення позивача 15.07.2010 за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» його стаж державної служби становив менше 10 років, а саме 9 років 4 місяці 7 днів, а отже відсутні підстави для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», тому позивачу призначено пенсію як особі з інвалідністю відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім цього, вказує, що оскільки, позивачу не було нарахованих жодних сум до виплати, отже відсутні підстави для виплати відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Позивач, 05.02.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Представник відповідача Козуб О.А., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.
Позивач та його представник Палига О.І., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 05.05.2006 звільнений з посади заступника міського голови з питань промисловості і підприємництва Львівської міської ради.
Згідно з випискою з акту огляду МСЕК від 15.07.2010 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності. 
ОСОБА_1 , 15.07.2010 звернувся до суду із заявою про призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю.
Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом пенсійного органу від 21.09.2010 № Я-158, ОСОБА_1 повідомлено про те, що оскільки в нього відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, він не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 
Відповідно до записів в трудовій книжці, з 01.01.2011 по 25.10.2012 ОСОБА_1 працював у Національній комісії регулювання електроенергетики України та у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.
З 01.11.2012 відповідно до заяви позивача та долучених документів про необхідний стаж роботи, зокрема і стаж в Національній комісії регулювання електроенергетики України та у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».
Не погоджуючись із призначенням пенсії в 2010 році відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач неодноразово звертався до органу Пенсійного фонду. 
Зокрема, 05.12.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 15.07.2010, нарахувати з 15.07.2010 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».
Листом від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що, зокрема, 15.07.2010 позивач подав заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723. Оскільки, перед зверненням за призначенням пенсії, позивач не працював безпосередньо на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців пенсію по інвалідності призначено відповідно до Закону № 1058. Пенсія обчислена при страховому стажі 35 років 05 місяців 17 днів (по 25.10.2012) в розмірі 80% від заробітньої плати 6629,81 грн. Стаж державної служби становить 11 років 04 місяці 07 днів (9 років 04 місяці 07 днів – робота на посадах державної служби, 2 роки – час проходження військової служби). Періоди роботи з 11.09.1980 по 17.05.1981 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу по керівництву та контролю за діяльністю житлово-будівельних кооперативів Львівської міської ради не можуть бути зараховані до стажу роботи на посаді державної служби, так як посада інженера не віднесена до відповідних катергорій посад державних службовців згідно ст. 25 Закону України  від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу».
Не погоджуючись із рішення органу Пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеним у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010, рішенням, викладеним у листі від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву від 05.12.2019, щодо відмови перерахувати пенсію з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернувся із цим позовом до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України від 16.12.1993  № 3723-XII «Про державну службу», у позивача був наявний необхідний стаж для призначення такого виду пенсії, без врахування спірного періоду роботи з 11.09.1980 по 17.05.1981 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу по керівництву та контролю за діяльністю житлово-будівельних кооперативів Львівської міської ради, що свідчить про виправдане очікування позивача на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 1   ст. 308 КАС України   передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивач не оскаржує в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині де в задоволенні позову відмовлено, отже предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1   ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення, лише в частині задоволених позовних вимог.
Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII  (тут і надалі в редакції чинній на момент подання зави про призначення пенсії Закон № 3723-XII) регулює   суспільні   відносини,   які  охоплюють діяльність  держави  щодо  створення   правових,   організаційних,  економічних  та  соціальних  умов  реалізації  громадянами України права на державну службу. Він визначає  загальні  засади  діяльності,  а  також  статус державних службовців,  які працюють  в  державних  органах  та  їх апараті.
Згідно ст. 1 Закон № 3723-XII, державна служба  в  Україні - це професійна діяльність осіб, які займають  посади  в  державних  органах  та  їх  апараті  щодо практичного  виконання  завдань  і  функцій  держави  та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Відповідно до ст. 37 Закон № 3723-XII на  одержання  пенсії державних службовців мають право особи, які  досягли  встановленого  законодавством  пенсійного  віку,  за наявності  страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок  -  не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не  менше  10  років,  та  які  на  час досягнення пенсійного віку працювали  на  посадах  державних  службовців,  а також особи, які мають  не  менше  20  років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на  час  досягнення  пенсійного  віку. Пенсія державним службовцям призначається  в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на   які  нараховуються  страхові  внески  на  загальнообов`язкове державне  пенсійне  страхування, а особам, які на час звернення за призначенням  пенсії  не  є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків   заробітної   плати   працюючого  державного  службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
За  кожний  повний  рік  роботи  понад  10 років на державній службі  пенсія  збільшується  на  один  відсоток заробітку, але не більше  90  відсотків  заробітної  плати.
Пенсія  по  інвалідності  у  розмірах, передбачених частинами другою і п`ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу,  встановленого  для  призначення  пенсії  по   інвалідності відповідно  до  Закону  України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15),  особам,  визнаним інвалідами I та  II  групи у період перебування на державній службі,  які мають стаж державної служби не менше 10 років,  а також особам  з  числа інвалідів  I  та  II  групи  незалежно  від  часу  встановлення їм інвалідності,  які мають не менше 10 років стажу державної  служби на  посадах,  віднесених  до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням  такої  пенсії вони  працювали  на  зазначених  посадах.  Пенсія  по інвалідності відповідно до цього Закону  призначається  незалежно  від  причини інвалідності  за  умови  припинення  державної служби.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент звернення позивача із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723-XII, необхідні наступні умови: наявність в особи не менше 10 років стажу державної  служби на  посадах,  віднесених  до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням  такої  пенсії особа  працювала  на  зазначених  посадах.  
Матеріалами справи підтверджено, що 15.07.2010 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу  із заявою про призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю.
Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом пенсійного органу від 21.09.2010 № Я-158, ОСОБА_1 повідомлено про те, що оскільки в нього відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, він не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що 05.12.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 15.07.2010 та зобов`язання нарахувати з 15.07.2010 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».
Листом від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача, що 15.07.2010 позивач подав заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723. Оскільки перед зверненням за призначенням пенсії позивач не працював безпосередньо на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, пенсію по інвалідності призначено відповідно до Закону № 1058. 
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання відповідача, що перед зверненням за призначенням пенсії позивач не працював безпосередньо на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. Оскільки, позивач звернувся за призначенням пенсії 15.07.2010, а згідно записів трудової книжки з вкладишем НОМЕР_1 (а. с. 32-45 том 1), ОСОБА_1 05.05.2006 звільнено з посади заступника міського голови Львівської міської ради з питань промисловості та підприємництва, тобто посади, яка відноситься до посад державної служби і з цієї дати до моменту подання заяви про призначення пенсії, позивач не був працевлаштований.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії (15.07.2010), працював на посаді віднесеній до державної служби. 
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що у згаданому вище листі від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що його пенсія обчислена при страховому стажі 35 років 05 місяців 17 днів (по 25.10.2012) в розмірі 80% від заробітньої плати 6629,81 грн. Стаж державної служби становить 11 років 04 місяці 07 днів (9 років 04 місяці 07 днів – робота на посадах державної служби, 2 роки – час проходження військової служби). Періоди роботи з 11.09.1980 по 17.05.1981 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу по керівництву та контролю за діяльністю житлово-будівельних кооперативів Львівської міської ради не можуть бути зараховані до стажу роботи на посаді державної служби, так як посада інженера не віднесена до відповідних категорій посад державних службовців згідно ст. 25 Закону України  від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу».
Тобто, пенсійним органом враховано до стажу державної служби позивача 11 років 04 місяці 07 днів (9 років 04 місяці 07 днів – робота на посадах державної служби, зокрема, 11 місяців 25 дні з 01.11.2011 по 01.10.2012 період роботи у Національній комісії регулювання енергетики України та Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг,  2 роки – час проходження військової служби).
Натомість, проаналізувавши розрахунок стажу роботи позивача, який наводить відповідач (а. с. 98, том 1, а. с. 19 том 3), суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем враховано до стажу державної служби ОСОБА_1 наступні періоди:
- військова служба з 05.11.1974 по 04.11.1976 - 2 роки;
- робота з 18.05.1981 – 23.04.1984 на посаді начальника відділу керівництва та контролю за діяльністю житлово – будівельних кооперативів - 2 роки 11 місяців 6 днів;  
- служба в органах внутрішніх справ з 27.04.1984 по 01.11.1987 - 3 роки 6 місяців 5 днів;
- робота з 05.06.2004 по 05.05.2006 на посадах державних службовців виконкому Львівської міської ради – 1 рік 11 місяців 1 день. 
Таким чином, підсумувавши вказані періоди, стаж державної служби становить 10 років 4 місяці 12 днів.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача (10.07.2010) із заявою про призначення пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», у ОСОБА_1 був наявний необхідний стаж для призначення цього виду пенсії, без врахування спірного періоду роботи з 11.09.1980 по 17.05.1981 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу по керівництву та контролю за діяльністю житлово-будівельних кооперативів Львівської міської ради, що свідчить про протиправність дій пенсійного органу при призначенні пенсії відповідно до Закону № 3723-XII.
Щодо позовних вимог зобов`язання відповідача провести компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», та здійснити виплату такої компенсації, то суд апеляційної інстанції зазнає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі ст. ст.   1,   2 Закону № 2050-ІІІ   підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Під доходами у цьому   Законі   слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: - пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення); - та інші.
Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159   (далі - Порядок № 159)      компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Пунктом 4 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої   ст. 2 Закону № 2050-ІІІ   та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Крім цього, виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень   статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.09.2019 у справі № 522/2370/17.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити частково, а належним способом захисту порушеного права позивача, є визнання протиправними та скасувати рішень Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, викладене у протоколі № 184465 від 04.08.2010, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладене у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 15.07.2010 по 31.10.2012 перерахунок пенсії по інвалідності та нарахувати її за вказаний період відповідно до норм Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723, на підставі доданих до заяви про призначення пенсії у 2010 році первинних довідок про нараховані суми грошового забезпечення, з яких нараховані та сплачені страхові внески, а саме довідки № 1101/127 від 21.07.2010 про зарплату працюючого державного службовця відповідної посади на час подачі заяви, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 80% таких сум основного та додаткового виду грошового забезпечення на час подачі заяви, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум. Крім цього, нарахувати компенсацію за несвоєчасно виплачені за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошові суми пенсії.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі № 380/1673/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 26.03.2021.