П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/7366/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Салюк П.І. 
          Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
13 січня 2021 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Мацького Є.М.  Драчук Т. О. 
за участю:
секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,
представника позивача: Сидоренка В. А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  адвоката Сидоренка Вадима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  26 листопада 2020 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська торгово-інвестиційна компанія" (далі - третя особа) про  визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В :
 І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 17.11.2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив: 
визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О. В. про відкриття виконавчого провадження № 63115107 від 24.09.2020;
стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О. В. на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану протиправними діями, у розмірі 2000 гривень.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О. В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 63115107 від 24.09.2020.
У задоволенні решти позовних вимог, а саме щодо стягнення моральної шкоди відмовлено.
Додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду  від 02.12.2020 заяву представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О. В. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, обґрунтування її розміру, а тільки констатує у позові її спричинення, тому ним не доведено завдання такої шкоди, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та душевними чи фізичними стражданнями, приниження честі та гідності, а відтак підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд змінити вказане рішення в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове, яким позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що протиправне рішення відповідача суттєво обмежило права та звичайний ритм життя позивача, завдало шкоду діловій репутації позивача у трудовому колективі, позивач змушена здійснити зміну в  організації свого побуту через те, що не доотримує кошти, оскільки оскарженою постановою відповідача зобов`язано особу, що здійснює виплату заробітної плати позивачу, здійснювати відрахування з її заробітної плати. 
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не скористались.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.01.2021 о 10:10 год.
Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Григоренка А. О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду – задоволено та призначено справу в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".
12.01.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача Сидоренка В. А. в якому апелянт просить суд при вирішенні спору врахувати правову позицію Верховного Суду викладену у постановах від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а та від 24.03.2020 у справі №818/607/17.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
03.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинений виконавчий напис №159 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська торгово-інвестиційна компанія" заборгованість в розмірі 5097,50 гривень.
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський О. В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 159 від 03.09.2020, що видав Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д. Г., прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63115107 від 24.09.2020 про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська торгово-інвестиційна компанія"   заборгованість в розмірі 5097,50 гривень.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже апеляційний суд не надає правової оцінки постанові суду першої інстанції в частині задоволення позову.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а саме щодо стягнення моральної шкоди за такими доводами.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ст. 167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.
Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.
При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
В силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України). Наведений правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020  у справі №560/798/16-а.
При цьому суд враховує, що позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.09.2010, також враховує, що протиправне рішення відповідача обмежило права та звичайний ритм життя позивача. 
Зважаючи на ці обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що протиправне рішення відповідача,  поза розумним сумнівом,  в певній мірі обмежило права та звичайний ритм життя позивача, позивач змушена здійснити зміну в  організації свого побуту через те, що не доотримує кошти, оскільки оскарженою постановою відповідача зобов`язано особу, що здійснює виплату заробітної плати позивачу, здійснювати відрахування з її заробітної плати, перебуває  у причинно-наслідковому зв`язку із рішенням відповідача, а відтак завдали позивачу моральної шкоди.
Крім того, саме по собі, протиправне рішення суб`єкта владних повноважень (в даній справі протиправність очевидна) на думку суду,  завдає особі моральної шкоди і потребує хоча б мінімальної сатисфакції, що в свою чергу є також "запобіжником" не допущення таких порушень суб`єктом владних повноважень в майбутньому. 
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те,  що протиправне рішення відповідача завдало  суттєвої шкоди її діловій репутації, тривала боротьба за свої законні права виснажує її, завдає душевних страждань, що викликало у неї знервованість, дискомфорт, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу, як такі що не підтвердженні належними та допустими доказами (виписки з історії хвороби, дані медичного обстеження, докази втрати репутації тощо). 
Відтак, позивачем не доведено в повній мірі завдання моральної шкоди в розмірі саме 2000 грн. 
Вказане також узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 27.05.2020 у справі № 818/1434/17 та від 19.10.2020 у справі № 580/194/19 та від 21.10.2020 у справі № 580/1881/19.
Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що "розумність" і "справедливість" є оціночними поняттями, суд, який заслуховує сторін та встановлює фактичні обставини справи, має широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.03.2020 по справі №818/607/17.
Враховуючи викладене, всебічно та повно дослідивши матеріали справи у частині щодо заподіяної моральної шкоди та враховуючи, що сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом становить 5097,50 грн, позивач є інвалідом ІІ групи, а також інші наведені висновки колегія суддів вважає, що належним та достатнім відшкодуванням заподіяної позивачу моральної шкоди, із врахуванням співмірності розміру спричиненим негативним наслідкам є стягнення у розмірі 500 грн.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в оскаржуваній частині шляхом стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О. В. на користь ОСОБА_1 моральної шкоди завданої неправомірними діями відповідача у розмірі 500 грн. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з такого.  
04.01.2021 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - Григоренка А. О. про подання доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Щодо вказаної заяви колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи вищевикладені висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скаржник має право протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду звернутися із заявою щодо надання доказів розміру судових витрат надавши докази щодо понесених витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи та докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. 
У силу  п. 2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу адвоката Сидоренка Вадима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди скасувати та прийняти нову постанову.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду завдану протиправним рішенням у розмірі 500 грн. (п`ятсот гривень).
В задоволенні позову в іншій частині відмовити, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року в іншій частині залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 272, 328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Драчук Т. О.