Ухвала
 
01 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 454/851/19-ц
провадження № 61-15636св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
учасники справи: 
позивач - керівник Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області, Червоноградської центральної міської лікарні,
відповідач -  ОСОБА_1 , 
третя особа - Міське фінансове управління Червоноградської міської ради,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 грудня 2019 року у складі судді Адамовича М. Я. та постанову Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів
 
У березні 2019 року керівник Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області, Червоноградської центральної міської лікарні звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 , третя особа - Міське фінансове управління Червоноградської міської ради, про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину).
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до частини третьої статті 1206 ЦК України, кошти в сумі 6 985,02 грн, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , який визнаний винним вироком Сокальського районного суду Львівської області                від 11 квітня 2018 року у справі № 454/469/18, підлягають зарахуванню до державного бюджету, а тому відсутність відшкодування понесених з вини         ОСОБА_1 витрат, здійснених КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я і забезпечення пов`язаних із ними державних гарантій, оскільки КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» не здійснює захист інтересів держави та до цього часу позов про стягнення вказаних витрат до суду не пред`явила і ці витрати не відшкодовані. Прокурор вважає, що такий випадок звернення належить до виключних випадків, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, оскільки стосується порушення або загрози порушення інтересів держави, при цьому, ключовим є поняття «інтерес держави». Зазначає, що Червоноградська міська рада є отримувачем коштів, що відшкодовуються лікувальному закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому він обґрунтовано звернувся з позовом до суду саме в інтересах міської ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади міста Червоноград. Невжиття           КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» та Червоноградською міською радою заходів, у тому числі представницького характеру, щодо відшкодування вказаних витрат свідчать про існування факту порушення інтересів держави.
 
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області до місцевого бюджету м. Червоноград шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, - кошти у сумі 6 985,02 грн, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , визнаного винним вироком Сокальського районного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року у справі        № 454/469/18.
 
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 28 грудня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.
 
Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що у розумінні положень статей 84, 85, 86 ЦПК України прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави. Саме лише посилання прокурора у позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (відповідний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 911/1497/18). Відповідно до пунктів 4.7, 6.1.16 Статуту КП «Червоноградська міська лікарня Червоноградської міської ради», остання наділена правом сторони у справі, а отже, може самостійно захищати свої порушені права. Також, відповідно до пункту 5 статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Разом з тим, прокурором при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачами, які є самостійними юридичними особами з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку; не наведено доказів того, що Червоноградська міська рада Львівської області та Червоноградська центральна міська лікарня не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину).
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновком про те, що Червоноградська міська рада та КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» самостійно могли звернутись до суду із позовом. Обґрунтовуючи звернення з позовом в інтересах держави, прокурор вказував на бездіяльність компетентних органів, проте у матеріалах справи відсутнє саме повідомлення прокурором цих органів про порушення інтересів держави внаслідок неналежного виконання ними своїх повноважень, а долучено до позовної заяви лише адресовані міському голові та головному лікарю листи від 25 березня 2019 року, складені в день складання позовної заяви, у яких прокурор довів до відома про прийняте прокуратурою рішення про представництво інтересів Червоноградської міської ради та КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» та звернення до суду з вказаним позовом, а отже, не забезпечивши компетентному органу навіть можливості здійснення належного реагування на порушення або повідомлення прокурора про відсутність такого порушення, та за відсутності таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо, прокурор фактично замінив компетентний орган, який міг самостійно захищати інтереси держави, не навівши суду достатньо аргументів для висновку про бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави), що, в силу закону, є обов`язком прокурора для вирішення судом питання наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У жовтні 2020 року заступник керівника Львівської обласної прокуратуриподав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду                від 15 вересня 2020року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а саме: реалізації органами прокуратури конституційної функції представництва інтересів держави в суді, а також права прокурора на пред`явлення позовних заяв у спірних правовідносинах відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Аналогічні справи розглядалися Верховним Судом     (№№ 448/57/19, 464/2511/19) та ухвалювалися рішення на користь прокуратури. Органом місцевого самоврядування та комунальним закладом охорони здоров`я з 2018 року (під час досудового розслідування, під час судового провадження, після ухвалення судового рішення) не вжито жодних заходів щодо примусового стягнення суми витрачених коштів на лікування потерпілого від злочину, що безумовно свідчить про неналежне виконання своїх повноважень та є підставою для представництва прокурором інтересів держави згідно з вимогами статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Місцевою прокуратурою 13 лютого     2019 року надсилався лист на адресу КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» щодо необхідності відшкодування збитків, проте позивачами, вже навіть від дати звернення прокуратури, будь-які заходи представницького характеру не вживалися. 
 
У своїй касаційній скарзі прокурор просив про день і час розгляду справи повідомити учасників справи.
Підстави для задоволення такого клопотання відсутні, виходячи з наступного.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Разом із тим, як зазначено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою судді Верховного Суду Кузнєцова В. О. від 17 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
04 січня 2020 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18 січня 2021 року справа передана судді-доповідачу Ступак О. В. Визначено склад колегії суддів.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області, Червоноградської центральної міської лікарні до ОСОБА_1 , третя особа - Міське фінансове управління Червоноградської міської ради, про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину), за касаційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020року призначити до судового розгляду на         10 лютого 2021 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик