КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 367/4126/20	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2146/2021	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Саранюк Л.П.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
16 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
   Головуючого - Семенюк Т.А
   Суддів - Рейнарт І.М., Немировської О.В.,
   при секретарі - Максюк І.Г., 
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Діброва Артема Івановича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2020 року в цивільній справі за заявою Діброва Артема Івановича в інтересах ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення коштів, -
 
В С ТА Н ОВ И В:
 
У липні 2020 року до суду звернулась ОСОБА_3 з позовом до  ОСОБА_2 про повернення коштів.
У жовтні 2020 рокуОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , в  межах заявлених позовних вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 651577,63 грн., а саме: квартиру   АДРЕСА_1 .
15 жовтня 2020 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області задоволено заяву представника позивача.
Накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , в межах заявлених позовних вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 651577,63 грн., а саме: квартиру     АДРЕСА_1 .
У жовтні 2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Дібров А.І. подав клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що відсутні підстави вважати, що виконання судового рішення може бути утрудненим без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідач веде господарську діяльність у сфері будівництва та надання в оренду комерційних приміщень, відповідач зареєстрований як ФОП і отримує регулярний дохід від здавання свого майна в оренду в розмірі близько 100 000 грн. на місяць.
Крім того, відповідач володіє 100% в статутному капіталі ТОВ «Династія 2020» та ПП «Нові Горизонти», які є власниками значної кількості об`єктів нерухомості. Вартість вказаних корпоративних прав становить 90 951 116 грн. і 8 719 668 грн.
Зазначає, що ОСОБА_2 має регулярний дохід і володіє настільки значиним активами, що загрози невиконання судового рішення не існує. При цьому загрози того, що відповідач буде намагатися умисно приховати своє майно від можливого звернення стягнення шляхом переоформлення його на інших осіб не існує, оскільки у випадку переоформлення його на інших осіб сума податків та витрат переоформлення перевищить суму позовних вимог.
Разом з цим, вважає, що реальна ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , становить близько 800 000,00 грн., що є явно більше суми позову, а отже застосовані судом заходи забезпечення позову є не пропорційними.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2020 року у задоволенні заяви відмовлено. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, Дібров А.І. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 19 листопада 2020 року та постановити нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову вжиті на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 15 жовтня 2020 року, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивачем не було запропоновано зустрічного забезпечення, шо є грубимпорушення процесу та принципу рівності сторін.
Зазначає, що позивач приховала від суду, шо вона тривалий час представляла інтереси скаржника як довірена особа та адвокат, і відповідно до довіреностей уклала від його імені декілька сотень правочинів.
Вважає, що вказане вище підтверджує, що між сторонами існували певні цивільно-правові зобов`язання, що спростовує твердження позивача про відсутність правових підстав для перерахування нею коштів апелянту та свідчить про відсутність достатніх підстав для забезпечення позову.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 жовтня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі та накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 651 577,63 грн., а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
Дана ухвала відповідачем не оскаржувалась та є чинною.
Як  встановлено судом, постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , скасовано ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2020 року та в порядку забезпечення позову накладено арешт на нежитлові приміщення, які належали ОСОБА_2 : нежитлове приміщення № 274, загальною площею 19,5 кв.м., що розташоване в будинку за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення № 273, загальною площею 35,8 кв.м., що розташоване в будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Проте, відповідач відчужив дані приміщення, шляхом внесення їх до статутного капіталу своєї компанії - ТОВ «ДИНАСТІЯ 2020» (дата внесення - 18 вересня 2020 року).
На час звернення із вказаною заявою про забезпечення позову, зі всього нерухомого майна, без обтяжень у відповідача залишилось:
-          квартира  АДРЕСА_1 ; 
-          земельна ділянка, площею 0,5682, в с. Михайлівка - Рубежівка, Києво-Святошинський район, Київська обл.;
-          нежитлове приміщення НОМЕР_1, загальною площею 87.4 кв.м., розташована за адресою: 
АДРЕСА_4 .
Згідно інформації, що міститься в ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_2 зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності лише 23 березня 2020 року.
В провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа щодо оскарження ОСОБА_2 . Акту податкової перевірки, що складений у зв`язку з несплатою ОСОБА_2 податків на загальну суму близько 5 000 000 грн. Розгляд справи досі триває (справа №810/3906/17).
Відмовляючи у задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є повернення грошових коштів в сумі 651 577,63 грн., обраний позивачем вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами, підстав для скасування заходів забезпечення позову судом не встановлено.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 149 ЦПК України, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.
Відповідно до ст. 158 ЦПК України,  суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо повернення грошових коштів, до відповідача заявлено матеріальну вимогу на суму 651 577 грн. 63 коп.
На час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що  ОСОБА_2 , як власник квартири, може розпорядитися нею, зокрема відчужити іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року було задоволено заявуОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, проте, відповідач відчужив майно, шляхом внесення його до статутного капіталу компанії - ТОВ «ДИНАСТІЯ 2020».
Задля забезпечення позову ОСОБА_3 повторно звернулась із заявою, яка задоволена ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року.
Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, що судом не вирішувалось питання про зустрічне забезпечення, оскільки зазначене питання вирішується судом при розгляді заяви про забезпечення позову, у даному випадку ухвала про забезпечення позову не є предметом апеляційного оскарження.
Доводи апеляційної скарги про те, що, відповідач має регулярний дохід і володіє значиним активами, а тому загрози невиконання судового рішення не існує, правильність висновків суду першої інстанції щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не спростовують, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру     АДРЕСА_1 спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, а заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявник не навів належних доказів того, чим саме порушуються його права цими заходами забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру   АДРЕСА_5 , при цьому між сторонами наявний спір щодо повернення грошових коштів і обставини, що зумовили застосування цих заходів, не змінилися, і тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Суд апеляційної інстанціїтакож враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Діброва Артема Івановича в інтересах ОСОБА_2 -  залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлений 17 лютого 2021 року.

Головуючий 

Судді