ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року	Львів	Справа № 500/2460/20 пров. № А/857/14334/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Шумської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року (головуючий суддя Баб`юк П.М., м.Тернопіль) у справі № 500/2460/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання протиправним рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 року про відмову позивачу у безоплатній передачі в приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,136, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2020 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Шумської міської ради в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в безоплатній передачі у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Шумську міську раду повторно розглянути подану ним заяву від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовує тим, що звернувся до відповідача через    Центр надання адміністративних послуг із заявою від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами  розгляду заяви прийнято рішення №4074 від 03.03.2020 про відмову в безоплатній передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , в зв`язку з невідповідністю документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, розмір земельної ділянки перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок, визначених  статтею 121 Земельного Кодексу України  та відсутністю погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами, документальне підтвердження наміру узгодження меж земельної ділянки, що не відповідає вимогам частини другої, пункту    б  статті 198 Земельного Кодексу України.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в безоплатній передачі у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Шумську міську раду повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у встановленому законодавством порядку та прийняти рішення відповідно до ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням висновків суду.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що Шумська міська рада прийняла рішення №4074 від 03.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в безоплатній передачі у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що позивач чи розробник документації із землеустрою не пропонував суміжним землекористувачам погодити межі, внаслідок чого це може призвести до виникнення спору за межі в майбутньому. Також, відповідач не погоджується із трактуванням позивачем місця знаходження земельної ділянки АДРЕСА_1 . Адже, відповідно до рішення №1686 шістдесятої позачергової сесії шостого скликання від 24.07.2015 "Про добровільне об`єднання територіальних громад" територіальні громади сіл, серед яких, села Кордишів об`єднано в Шумську територіальну громаду з центром місто Шумськ. Крім того апелянт посилається також на Генеральний план міста Шумськ, який затверджений рішенням шістдесят другої сесії сьомого скликання Шумської міської ради від 21.08.2020 №4503, відповідно до якого вул.Народицька належить м. Шумськ і належить до території садибної житлової забудови. Відповідач зазначає, земельна ділянка знаходиться у місті Шумськ, а відповідно до  статті 121 Земельного Кодексу України  громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га. Крім того, сформована за технічною документацією земельна ділянка площею 0,1367 га перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок у містах. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку  ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми  ст.313 цього Кодексу. Згідно  ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 звернувся 20.01.2020 до Шумської міської ради із заявою про безоплатну передачу в приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Шумської міської ради Тернопільської області №4074 від 03.03.2020     позивачу відмовлено в безоплатній передачі у власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з невідповідністю документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, розмір земельної ділянки перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок, визначених  статтею 121 Земельного Кодексу України  та відсутнє погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами, документальне підтвердження наміру узгодження меж земельної ділянки, що не відповідає вимогам частини другої, пункту    б  статті 198 Земельного Кодексу України.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої  статті 13 Конституції України  земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією  Конституцією.
Згідно зі  статтею 14 Конституції України  земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано  Земельним кодексом України  (ЗК України).
Відповідно до  статті 38 ЗК України  до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.
Згідно зі статтею 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.
Згідно з пунктом б частини 1  статті 81 ЗК України  громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Статтею 121 ЗК України    передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
Згідно частиною 6  статті 118 ЗК України  громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Відповідно до частиною 7  статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу  розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Колегія суддів, оглядаючи матеріали справи, звертає увагу на рішення Шумської міської ради, з якого слідує, що в обґрунтування відмови в наданні безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд зазначено невідповідність документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, розмір земельної ділянки перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок, визначених  статтею 121 Земельного Кодексу України  та відсутнє погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами, документальне підтвердження наміру узгодження меж земельної ділянки, що не відповідає вимогам частини другої, пункту б  статті 198 Земельного Кодексу України.
Щодо цього суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до  статті 1 Закону України "Про землеустрій"  документація із землеустрою    - затверджені  в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.
Згідно із пунктом і частини 2  статті 25 Закону України "Про землеустрій"  видами документації із землеустрою є, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Пунктом а частини 8  статті 55 Закону України "Про землеустрій"  встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 Земельного кодексу України, у разі передачі у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано.  Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку.
Щодо підстави відмови про відсутність погодження меж і суміжними землекористувача, що не відповідає вимогам  статті 198 ЗК України, колегія суддів вказує на наступне.
Згідно з положеннями  статті 55 Закону України "Про землеустрій"  установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.
Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою  наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (Інструкція № 376).
Згідно з пунктом 3.12  Інструкції № 376  закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)    може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.
Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому  стаття 198 ЗК України  лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося.
Крім того, системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що посилання апелянта на одну з підстав відмови у затвердженні проекту землеустрою, а саме відсутність погодження меж з суміжними землекористувачами є передчасною, оскільки як визначено вказаною інструкцією встановлення меж земельної ділянки здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою.
Щодо посилання апелянта на те, що розмір земельної ділянки перевищує норми безоплатної передачі земельних, визначених  статтею 121 Земельного кодексу України  суд апеляційної інстанції зазначає таке.
У відповідності до пункту г частини 1  ст. 121 ЗК України  громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.
25 жовтня 2015 року створено у складі місто Шумськ об`єднану територіальну громаду, до складу якої зокрема й серед інших ввійшла Кордишівська сільська рада Шумського району.
Відповідно до плану забудови кварталу, дана земельна ділянка 6125810100:01:004:0049 віднесена до території житлової забудови і відповідає фактичному використанню.
Із витягу НВ-6112072102020 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.01.2020 в категорії земель значиться, що така відноситься до земель житлової та громадської забудови.
Як вбачається із виготовленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розмір земельної ділянки, яку позивач має намір отримати у власність становить 0,1367 га та знаходиться за адресою вул.Народицька, 5 м.Шумськ Тернопільська область.
Колегія суддів критично оцінює твердження апелянта, що земельна ділянка знаходиться у місті Шумськ та відповідно до статті 121 ЗК України перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок у містах з огляду на наступне.
Генеральний план міста Шумськ, затверджений рішенням шістдесят другої сесії сьомого скликання Шумської міської ради від 21.08.2020 №4503, відповідно до якого вулиця Народицька належить до міста Шумськ та до території садибної житлової забудови.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про безоплатну передачу в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га 20.01.2020. Рішення про відмову в безоплатній передачі у власність земельної ділянки відповідачем прийнято 03.03.2020.
Разом з тим, оскільки у встановленому порядку межі міста не змінені, вказана земельна ділянка на момент звернення позивача і по сьогоднішній день перебуває на території с. Круголець, в межах Кордишівської сільської ради, Шумського району, а не на території Шумської міської ради.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України та підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером 6125810100:01:004:0049 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Шумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 500/2460/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 10 лютого 2021 року.