Ухвала    
 
05 березня 2021 року
м. Київ
справа № 182/6521/16
провадження № 61-1461 ск21 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Іопель С. О., про визнання спадкового договору, заповіту недійсними та зняття заборони відчуження, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року у задоволенні позову  ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області  від 12 червня 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , задоволено. Визнано недійсним спадковий договір, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений 04 серпня 2016 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С. О.
Скасовано заборону відчуження майна - 12/19 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 .
Визнано недійсним заповіт, складений 30 червня 2016 року                ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С. О.
Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня  2021 року стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 903,80 грн, витрати у зв`язку з розглядом справи у розмірі               6 197,50 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. 
До Верховного Суду 23 січня 2021 року  ОСОБА_1  подав касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у вказаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року указану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику доплатити судовий збір.
У лютому 2021 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, з яких вбачається, що недоліки усунутов повному обсязі.
23 лютого 2021 року ОСОБА_1  подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду                     від 18 січня 2021 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримав 25 січня 2021 року.
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України               від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційні скарги подані з дотриманням вимог щодо їх форми і змісту.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду                від 18 січня 2021 року на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Крім того, заявник просить зупинити виконання додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2021 року до закінчення касаційного провадження.
Клопотання мотивовано тим, що у разі відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови суду апеляційної інстанції, яка набрала законної сили, буде накладено арешт на майно, що значним чином порушить його права до вирішення цього спору судом касаційної інстанції.
Відповідно до положень частини восьмої статті 394, частини першої             статті 436 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
Враховуючи, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення про стягнення судових витрат, клопотання задоволенню не підлягає.
Саме по собі оскарження судового рішення про стягнення судових витрат без надання доказів ймовірності настання негативних наслідків, не може бути підставою для зупинення його виконання, враховуючи передбачену статтею 444 ЦПК України можливість повороту виконання рішення у випадку його скасування.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 січня               2021 року.
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 182/6521/16 за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Іопель С. О., про визнання спадкового договору, заповіту недійсними та зняття заборони відчуження.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2021 року до закінчення касаційного провадження.
Надіслати учасникам справи копії касаційних скарг та доданих до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 02 квітня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                             О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара