Справа № 446/1505/18                                 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А. 
Провадження № 22-ц/811/3334/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
секретаря: Івасюти М.В.
з участю: апелянта ОСОБА_1 , представника МОУ – Гера В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Кам`янка – Бузького районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року по справі за позовом Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року позивачі звернулись в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти в розмірі 218144,09 грн. та судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що відповідно до наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №52-КС від 26.07.2016 року ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, наказом начальника Академії від 05.08.2016 року №183 (по стройовій частині) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта. Між Міністерством оборони України в особі начальника Націонльної академії та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, він зобов"язувався сумлінно виконувати вимоги статутів ЗС України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Курсант ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та зобов`язання провести відшкодування витрат на утримання у закладі вищої освіти. Наказом начальника Національної академії від 11.05.2018 року №44-КС (по особовому складу) із молодшим сержантом ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗС України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби. Наказом начальника Національної академії від 11.05.2018 року №115 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Національної академії та знято з усіх видів забезпечення. До теперішнього часу відповідач не погасив заборгованість чим завдав шкоду державному бюджету. Витрати, повязані з утриманням ОСОБА_1 в Національній академії складають 218144,09 грн., з яких грошову забезпечення 165606,84 грн., продовольче забезпечення 36864,84 грн., медичне забезпечення 264,90 грн., спожиті комунальні послуги та енергоносії 15407,51 грн., які відповідач в добровільному порядку погасити відмовляється, а тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.
Заочним рішення Кам`янка – Бузького районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року позовні вимоги Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі. задовольнити.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ) на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 218144,09 (двісті вісімнадцять тисяч сто сорок чотири гривні дев`ять копійок).
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ) на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного судовий збір у розмірі 3272,16( три тисячі двісті сімдесят дві гривні шістнадцять копійок).
Вказане рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що в спорах пов`язаних з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з державної служби – підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Відтак, стверджує, що спір про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням його у зазначеному закладі вищої освіти ЗСУ, є публічно – правовим та повинен розглядатися за нормами адміністративного судочинства, а не за нормами цивільного судочинства.
Просить рішення суду скасувати і постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника МОУ – Геру В.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволенню.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог про відшкодування витрат, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача слід стягнути заборгованість за утримання у вищому навчальному закладі, яка виникла після видання наказів начальника Академії №44-КС (по особовому складу) та №115 (по стройовій частині) про відрахування ОСОБА_1 з числа курсантів у зв`язку з його небажанням продовжувати навчання.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Матеріалами справи та судом встановлено, що наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №52-КС від 26.07.2016 року ОСОБА_1 зараховано курсантом першого курсу Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
Наказом начальника Академії від 05.08.2016 року №183 (по стройовій частині) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта.
Крім цього, між Міністерством оборони України в особі начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.
З копії рапорту вбачається, що ОСОБА_1 просив відрахувати його з числа курсантів Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, зобов`язався відшкодувати вартість навчання.
З копії наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 11.05.2018 року №44-КС (по особовому складу) вбачається, що з ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у зв`язку із небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби.
Наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 11.05.2018 року №115 (по стройовій частині) ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу Академії.
З довідки-розрахунку №1105 від 11.05.2018 року вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в Академії становить 218144,09 грн.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Публічна служба - діяльність на політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих навчальних закладів.                                                                      
Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, особа проходить військову службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.
Отже, спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівців, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбулося після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Такий правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, від 30 січня 2019 року у справі №810/2610/16, від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 705/1664/17 та 09 вересня 2020 року у справі №378/1127/18.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч.1ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
В силу ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 255 та 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст. 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору
З наведених обставин даної справи вбачається, що спір виник з приводу проходження військової (публічної) служби, а саме з приводу невиконання відповідачем договору підготовки фахівців у навчальному закладі Міністерства оборони України, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням його у цьому навчальному закладі, а тому розгляд цієї справи віднесений до компетенції адміністративного суду (спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства відповідно до вищезазначених вимог закону).
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
В порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Оскільки спір у даній справі віднесений до компетенції адміністративного суду, правильним є закриття провадження у справі з вищенаведених мотивів.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не дослідив належним чином питання юрисдикції спору, у зв’язку з чим дійшов помилкового висновку щодо розгляду справи по суті.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.
Оскільки відповідач проживає у Львівській області, то справа є підсудною Окружному адміністративному суду м. Львова.
Керуючись ст. ст. 255, 256, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд, -
      
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення  Кам`янка – Бузького районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року – скасувати.
Провадження у справі за позовом Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі – закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи має відбуватися в порядку адміністративного судочинства і відноситься до юрисдикції Окружного адміністративного суду м. Львова. Апеляційний суд також роз`яснює позивачу про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Львівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18.02.2020 року.

Головуючий : Ванівський О.М. 

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р.П.