ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 р. 	Справа № 440/5217/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                  Бершова Г.Є.,
суддів:                                                                      Чалого І.С., Ральченка М.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі № 440/5217/20 (головуючий 1 інстанції Бойко С.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування висновку, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей за №62020170000000930 від 26.06.2020 відносно окремих інспекторів Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за частиною другою статті 365 КК України, визнання протиправною бездіяльності за поданням Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 17.07.2020 №15ОП/42-16/01-2020 щодо організації та проведення службового розслідування по факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції, внаслідок якої не встановлена наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні окремих інспекторів управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та зобов`язання організувати та провести службове розслідування за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей за №62020170000000930 від 26.06.2020 відносно окремих інспекторів управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за частиною другою статі 365 КК України на підставі листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава від 20.07.2020 за вх. УПП №9691 та за поданням Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 17.07.2020 №15ОП/42-16/01-2020 по факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування висновку, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач послався на те, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі є безпідставними.
Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач просить визнати протиправним та скасування висновок службового розслідування за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей за №62020170000000930 від 26.06.2020 відносно окремих інспекторів Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за частиною другою статті 365 КК України, визнати протиправною бездіяльності щодо організації та проведення службового розслідування по факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції, внаслідок якої не встановлена наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні окремих інспекторів управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та зобов`язання провести службове розслідування за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей за №62020170000000930 від 26.06.2020 відносно окремих інспекторів управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за частиною другою статі 365 КК України.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства  України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Колегія суддів погоджується з таким рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до ч. 1ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Аналіз вищезазначених норм закону вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин.
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, оскаржити такий акт інші особи не можуть.
Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.
Право на захист - самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.
Отже, захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових правовідносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій по відношенню до позивача.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач просить визнати протиправним та скасування висновок службового розслідування за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей за №62020170000000930 від 26.06.2020 відносно окремих інспекторів Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за частиною другою статті 365 КК України, визнати протиправною бездіяльності щодо організації та проведення службового розслідування по факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції, внаслідок якої не встановлена наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні окремих інспекторів управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та зобов`язання провести службове розслідування за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей за №62020170000000930 від 26.06.2020 відносно окремих інспекторів управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за частиною другою статі 365 КК України.
Вказаний висновок є актом індивідуальної дії, який породжує права й обов`язки тільки для того суб`єкта (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), якому його адресовано.
Таким чином, відсутність у будь-кого (крім ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), в тому числі, ОСОБА_1 , прав чи обов`язків у зв`язку з оскаржуваним рішенням не породжує для останньої і права на захист, тобто, права на звернення з цим адміністративним позовом.
Посилання ОСОБА_1 на порушення спірним висновком її прав, оскільки у ньому відсутні будь-які висновки зроблені за результатами розгляду заяви про заподіяння їй тілесних ушкоджень працівниками патрульної поліції є безпідставним, оскільки оцінка вказано твердженню буде надана в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР за №62020170000000930 від 26.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого  ч. 2 ст. 365 КК України.
Вищенаведені висновки узгоджуються з правовими позиціями Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду України, висловленими в ухвалі 09 листопада 2016 року по справі №П/800/589/16 та у постановах від 15 липня 2014 року у справі №21-273а14 та від 03 лютого 2015 року у справі №21-617а14.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції   про визнання протиправним та скасування висновку, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі № 440/5217/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.С. Чалий    І.М. Ральченко