ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2021 р.           Справа№ 910/1527/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Дідиченко  М.А. 

при секретарі:                              Титарєва Г.І.
за участю представників сторін:
від позивача: Слободяник П.В. (довіреність б/н від 26.09.2020)
від відповідача: Оніщук В.М. (довіреність №1-2516 від 09.12.2020)
розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року
у справі №910/1527/20 (суддя Лиськов М.О.)      
за позовом приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз"
до акціонерного товариства "Укртрансгаз"
про стягнення 859 688,02 грн.,-
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (далі - позивач) подало до Господарського суду міста Києва позовну заяву до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (далі - відповідач) про стягнення 481067,69 грн. переплати за надані послуги балансування, 59322,26 грн. втрати від інфляції та 27  790,68 грн. 3 відсотки річних. Також просив зобов`язати АТ «Укртрасгаз» здійснити перерахунок вартості наданих послуг з балансування в листопаді 2018 року з 1 749044,36 грн.  до 1 457536,97 грн.
Рішенням господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на користь приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" 481 067,69 грн. переплати за надані послуги з балансування, 59322,26 грн. інфляційних втрат,  27 790,68 грн. 3% річних та 8 522,71 грн. судового збору. У решті задоволення позовних вимог приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що з урахуванням встановлених обставин щодо обсягу відібраного відповідачем у звітних місяцях природного газу розмір небалансу відповідача складає менше 5% від обсягу природного газу, правильно застосовувати при визначення вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації в розмірі 1. Щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог про зобов`язання АТ «Укртрасгаз» здійснити перерахунок вартості наданих послуг з балансування в листопаді 2018 року з 1 749044,36 грн.  до 1 457536,97 грн. зазначив про те, що заявлені позивачем вимоги не є ефективним способом захисту майнового інтересу ПрАТ «Коростишівгаз».
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 про задоволення позовних вимог, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми матеріального права: ст. 11, 509, 530, 599, 610, 612, 632 ЦК України, ст. 173,193 ГК України. Зазначив на неврахуванні судом першої інстанції ст. 75, 241 ГПК України та обставин встановлених рішенням господарського суду Житомирської області від 27.06.2018 у справі №906/110/18. Вказав, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі не ґрунтується на нормах матеріального права та не відповідає належній правовій конструкції взаємозв`язку норм, якими визначаються зокрема, підстави виникнення зобов`язання відповідача повернути частину виконаного позивачем. Крім того, стверджує, що при винесенні рішення судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 76, 79, 86, 209, 210, 236, п. 1-2 ч. 1 ст. 237 ГПК України.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1527/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Руденко М.А. (доповідач у справі), судді Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2020 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 та поновлено акціонерному товариству "Укртрансгаз" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Укртрансгаз" та розгляд справи призначено на 20.10.2020 року об 11 год. 40 хв. Зупинено дію рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 до закінчення апеляційного провадження у даній справі.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 року враховуючи перебування судді Дідиченко М.А., яка не є головуючим суддею на лікарняному, справу №910/1527/20 передано на повторний автоматизований розподіл.
Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 09.11.2020 року, справу №910/1527/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 прийнято апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року по справі №910/1527/20 у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуюча суддя), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В. до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 призначено на 17.11.2020 року о 12 год. 20 хв.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 року враховуючи перебування у відпустці судді Кропивної Л.В., яка не є головуючим суддею, справу №910/1527/20 передано на повторний автоматизований розподіл.
Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 17.11.2020 року, справу №910/1527/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 прийнято апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуюча суддя), Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А. до свого провадження; оголошено перерву в судовому засіданні до 01.12.2020 року о 12:40.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 призначено на 29.01.2021 року об 11 год. 20 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 виправлено допущену описку в пункті 1 резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 року, а саме: "призначити на 29.01.2021 року об 11 год. 20 хв.", вірно вказавши: "призначити на 19.01.2021 року об 11 год. 20 хв."
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 розгляд справи № 910/1527/20 відкладено на 09.02.2021 о 10 год. 40 хв. Засідання відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А (зал судового засідання № 13, в режимі відеоконференції в Системі «EasyCon»).
До Північного апеляційного господарського суду від приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.
У судове засідання 09.02.2021 з`явилися представники позивача та відповідача. 
Представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржуване рішення у відповідній частині скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.           Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні .
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ПрАТ "Коростишівгаз" (замовник) та АТ "Укртрансгаз" (оператор) укладено договір №1512000725 від 17 грудня 2015 року на транспортування природного газу. (а.с. 17-27 том 1)
Згідно умовам пункту 2.1 договору АТ "Укртрансгаз" надає ПАТ "Коростишівгаз" послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а ПАТ "Користишівгаз" сплачує АТ "Укртрансгаз" встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.
Відповідно до пункту 2.3. договору до послуг, які можуть бути надані ПАТ "Коростишівгаз" за спірним договором, зокрема, належать послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).
Згідно пунктів 9.1. та 9.2. договору в разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника.
Відповідно до пункту 9.3 договору базова ціна газу (БЦГ) визначається Оператором ГТС відповідно до Кодексу ГТС. Оператор ГТС визначає базову ціну газу (БЦГ) щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.
Пунктом 11.4 договору погоджено, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора (АТ "Укртрансгаз") на весь обсяг негативного місячного небалансу неврегульованого Замовником (ПАТ "Коростишівгаз") відповідно до Кодексу та Розділу 9 цього Договору.
Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4. Договору).
Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього Договору, визначається за даними Оператора (п. 9.5. Договору).
Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору (п. 11.4. Договору).
Згідно з пунктом 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу).
Відповідно до глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.
З матеріалів справи слідує, що на виконання п. 9.4. і п. 9.5, Договору позивач за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень місяці 2017 року, лютий, жовтень, листопад місяці 2018 року сплатив відповідачу вартість послуг балансування на підставі даних відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що після постановлення рішення Верховним Судом в справі № 906/110/18 від 27.03.2019 року за позовом АТ "Укртрансгаз" до ПрАТ "Коростишівгаз" було встановлено, що АТ "Укртрансгаз" неправильно визначав вартість наданих послуг балансування на порушення п. 9.2. Договору та п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС. глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС.
Так, згідно пункту 9.2. договору №1512000725 від 17 грудня 2015 року транспортування природного газу, вартість послуг балансування за газовий місяць визначається за формулою:
Вбалансування = БЦГ х К х QБГ, де
БЦГ - базова ціна газу.
QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування,
К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункт 9.2. договору).
Позивачем вказується, що перевіркою розрахунків з АТ "Укртрансгаз" за надані послуги балансування за травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року та лютий, листопад 2018 року встановлено, що оператор завищував вартість послуг балансування.
Всупереч наведеним нормам Кодексу ГТС та п. 9.2. Договору №1512000725 від 17 грудня 2015 року, за твердженням позивача, оператор завищував коефіцієнт компенсації при визначенні розміру небалансу до 1,2 при фактичному в "1".
Так, обсяг місячного небалансу ПрАТ "Коростишівгаз" у травні місяці 2017 року оператором визначено на 371 087,16 гри. з застосуванням коефіцієнта компенсації 1,2.
22.08.2017 року замовником сплачено оператору 371 087,16 грн., відповідно до одностороннього акту №05-17-1512000725-БАЛАНС відповідача. (а.с.37 т.1)
Фактично в мережі ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято, згідно зведеного акту приймання-передачі природного газу з Оператором ГТС та від суміжних Операторів ГРМ - 853,779 тис. куб.м. і розподілено споживачам.
Місячний небаланс, визначений відповідачем, склав 41,835 тис.куб.м., що становить 41,835 х 100% : 853,779 = 4,9 відсотки і тому коефіцієнт компенсації ' становить "1". Тому вартість послуг балансування повинна становити 371 087,16 : 1,2 = 309 239,30 грн.
Надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 371 087,16 - 309 239,30 = 61 847,86 грн.
Зазначене стверджується актом №05-17-1512000725-БАЛАНС від 31.05.2017, (а.с.37 т.1) додатком до акту №05-17-1512000725-БАЛАНС від 31.05.2017 розрахунок вартості послуг балансування, рахунком №05-17-1512000725-БАЛАНС від 31.05.2017 (а.с.38,39 т.1), зведеним актом приймання-передачі природного газу за травень місяць 2017 року від 01,06.2017 (а.с.40 т.1), платіжним дорученням №820176 від 22.08.2017 (а.с.41т.1), спільним протоколом рішенням про організацію взаєморозрахунків від 21.06.2017 р. №2993/у.(а.с. 42 т.1)
Обсяг місячного небалансу ПрАТ "Коростишівгаз" у червні місяці 2017 року оператором визначено на 48 827,62 грн. з застосуванням коефіцієнта компенсації 1,2.
31.07.2017 року замовником сплачено оператору 48 827,62 грн. відповідно до одностороннього акту №06-17-1512000725-БАЛАНС відповідача.
Фактично в мережі ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято, згідно зведеного акту приймання-передачі природного газу з Оператором ГТС та від суміжних Операторів ГРМ - 600,882 тис. куб.м. і розподілено споживачам.
Місячний небаланс, визначений відповідачем, склав 5,740 тис.куб.м., що становить 5,740 х 100 : 600,882 = 0,96 відсотки і тому коефіцієнт компенсації становить "1". Тому вартість послуг балансування повинна становити 48 827,62 грн. : 1,2 = 40 689,68 грн.
Надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 48 827,62 грн. - 40 689,68 грн.= 8 137,94 грн.
Зазначене стверджується актом №06-17-1512000725-БАЛАНС від 30.06.2017 (а.с.47т.1), додатком до акту №06-17-1512000725-БАЛАНС від 30.06.2017 розрахунок вартості послуг балансування, рахунком №06-17-1512000725-БАЛАНС від 30.06.2017 (а.с.48,49т.1), зведеним актом приймання-передачі природного газу за червень місяць 2017 року від 01.07.2017 (а.с.50 т.1), платіжним дорученням №820177 від 27.07.2017 (а.с.51т.1), спільним протоколом рішенням про організацію взаєморозрахунків від 20.07.2017 №3138/у (а.с.52т.1).
Обсяг місячного небалансу ПрАТ "Коростишівгаз" у серпні місяці 2017 року оператором визначено на 233 255,47 грн.  «із застосуванням коефіцієнта компенсації 1,2»
04.12.2017 року платіжним дорученням №820181 сплачено 46 210,11 грн. (а.с.46 т.1)
28.02.2018 платіжним дорученням №2 сплачено 187 045,36 грн. (а.с.62т.1)
Всього за даними платіжними дорученнями за надані послуги з балансування замовником сплачено оператору 233 255,47 грн. відповідно до одностороннього акту №08-17-1512000725-БАЛАНС відповідача.
Фактично в мережі ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято, згідно зведеного акту приймання-передачі природного газу з Оператором ГТС та від суміжних Операторів ГРМ - 534,719 тис. куб.м. і розподілено споживачам.
Місячний небаланс, визначений відповідачем, склав 26,036 тис.куб.м., що становить 26,036 х 100 : 534,719 тис.куб.м. = 4,87 відсотки і тому коефіцієнт компенсації становить "1". Тому вартість послуг балансування повинна становити 233 255,47 грн. : 1,2 =194 379,56 грн.
Надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 233 255,47 грн. -194 379,56 грн. = 38 875,91 грн.
Зазначене стверджується актом №06-17-1512000725-БАЛАНС від 31.08.2017 (а.с.57 т.1), додатком до акту №06-17-1512000725-БАЛАНС від 31.08.2017 розрахунок вартості послуг балансування (а.с.58 т.1), рахунком №06-17-1512000725-БАЛАНС від 31.08.2017 (а.с.59 т.1), зведеним актом приймання-передачі природного газу за серпень місяць 2017 року від 01.09.2017, платіжним дорученням №820181  від 04.12.2017 (а.с.61 т.1), платіжним дорученням № 2 від 28.02.2018 (а.с.62 т.1), спільним протоколом рішенням про організацію взаєморозрахунків від 23.11.2017 №4098/у.(а.с.63 т.1)
Обсяг місячного небалансу ПрАТ "Коростишівгаз" у вересні місяці 2017 року оператором визначено на 332 555,11 грн. з застосуванням коефіцієнта компенсації 1,2,
28.02.2018 платіжним дорученням №2 сплачено 332 555,11 грн. відповідно до одностороннього акту №09-17-1512000725-БАЛАНС відповідача.
Фактично в мережі ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято, згідно зведеного акту приймання-передачі природного газу з Оператором ГТС та від суміжних Операторів ГРМ - 685,148 тис. куб.м. і розподілено споживачам.
Місячний небаланс, визначений відповідачем, склав 33,852 тис. куб.м., що становить 33,852 тис. куб.м. х 100 : 685,148 тис. куб.м. = 4,94 відсотки, що становить коефіцієнт компенсації становить "1". Тому вартість послуг балансування повинна становити 332 555,11 грн. : 1,2 = 277 129,26 грн.
Надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 332 555,11 грн. - 277 129,26 грн. = 55 425,85 грн.
Зазначене стверджується актом №09-17-1512000725-БАЛАНС від 30.09.2017 (а.с.68 т.1), додатком до акту №09-17-1512000725-БАЛАНС від 30.09.2017 розрахунок вартості послуг балансування, рахунком №09-17-1512000725-БАЛАНС від 30.09.2017 (а.с.69,70 т.), зведеним актом приймання-передачі природного газу за вересень місяць 2017 року від 01.10.2017 (а.с.71 т.1).
Обсяг місячного небалансу ПрАТ "Коростишівгаз" у жовтні місяці 2017 року оператором визначено на 372 098,95 грн., з застосуванням коефіцієнта компенсації 1,2.
28.02.2018 платіжним дорученням № 2 сплачено 372 098,95 грн. відповідно до одностороннього акту ЛГ2І0-17-1512000725-БАЛАНС відповідача.
Фактично в мережі ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято, згідно зведеного акту приймання-передачі природного газу з Оператором ГТС та від суміжних Операторів ГРМ- 1703,229 тис. куб.м. і розподілено споживачам.
Місячний небаланс, визначений відповідачем, склав 38,672 тис.куб.м., що становить 38,672 тис.куб.м. х 100 : 1703,229 тис.куб.м. = 2,27 відсотки, що становить коефіцієнт компенсації становить "1". Тому вартість послуг балансування повинна становити 372 098,95 грн. : 1,2 = 310 082,46 грн.
Надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 372098,95 грн. - 310 082,46 грн. = 62 016,49 грн.
Зазначене стверджується актом №10-17-1512000725-БАЛАНС від 31.10.2017 (а.с.72 т.1), додатком до акту №10-17-1512000725-БАЛАНС від 31.10.2017 розрахунок вартості послуг балансування, рахунком №10-17-1512000725-БАЛАНС від 31.10.2017 (а.с.73,74 т.1), зведеним актом приймання-передачі природного газу за жовтень місяць 2017 року від 01.11.2017, спільним протоколом рішенням про організацію взаєморозрахунків від 23.11.2017 №4094/у (а.с.76 т.1).
Обсяг місячного небалансу ПрАТ "Коростишівгаз" у листопаді місяці 2017 року оператором визначено на 808 203,31 грн. з застосуванням коефіцієнта компенсації 1,2.
28.02.2018 платіжним дорученням №2 сплачено 808 203,31 грн. відповідно до одностороннього акту №11-17-1512000725-БАЛАНС відповідача.
Фактично в мережі ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято, згідно зведеного акту приймання-передачі природного газу з Оператором ГТС та від суміжних Операторів ГРМ - 2493,704 тис. куб.м. і розподілено споживачам.
Місячний небаланс, визначений відповідачем, склав 77,248 тис. куб.м., що становить 77,248 тис. куб.м. х 100 і 2493,704 тис. куб.м. = 3,10 відсотки, що становить коефіцієнт компенсації становить "1". Тому вартість послуг балансування повинна становити 808 203,31 грн. : 1,2 = 673 502,76 грн.
Надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 808 203,31 грн. - 673 502,76 грн. = 134 700,55 грн.
Зазначене стверджується актом №11-17-1512000725-БАЛАНС від 30.11.2017 (а.с.80т.1), додатком до акту №11-17-1512000725-БАЛАНС від 30.11.2017 розрахунок вартості послуг балансування, рахунком №11-17-1512000725-БАЛАНС від 30.11.2017 (а.с.81,82 т.1), зведеним актом приймання-передачі природного газу за листопад місяць 2017 року від 01.12.2017 (а.с.83 т.1), спільним протоколом рішенням про організацію взаєморозрахунків від 20.12.2017 №4665/у (а.с.84 т.1).
ПрАТ "Коростишівгаз" у грудні місяці 2017 року оператором визначено на 213 300,70 грн. з застосуванням коефіцієнта компенсації 1,2.
26.03.2018 платіжним дорученням №6 позивачем сплачено оператору 213300,70 грн, відповідно до одностороннього акту № 12-17-1512000725-БАЛАНС відповідача.
Фактично в мережі ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято, згідно зведеного акту приймання-передачі природного газу з Оператором ГТС та від суміжних Операторів ГРМ - 2 988,37 тис. куб.м. і розподілено споживачам.
Місячний небаланс, визначений відповідачем, склав 19,326 тис. куб.м., що становить 19,326 тис. куб.м. х 100 : 2 988,37 тис. куб.м, = 0,65 відсотка, що становить коефіцієнт компенсації становить "1". Тому вартість послуг балансування повинна становити 213 300,70 грн. : 1,2 = 177 750,58 грн.
Надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 213 300,70 грн. - 177 750,58 грн. = 35 550,12 грн.
Зазначене стверджується актом №12-17-1512000725-БАЛАНС від 31.12.2017 (а.с.88 т.1), додатком до акту №12-17-1512000725-БАЛАНС від 31.12.2017 розрахунок вартості послуг балансування, рахунком №12-17-1512000725-БАЛАНС від 31,12.2017 (а.с.89,90 т.1), зведеним актом приймання-передачі природного газу за листопад місяць 2017 року від 01.01.2018, платіжним дорученням №6 від 26.03.2018 (а.с.91,92 т.1).
Таким чином, за твердженням позивача, за 2017 рік надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 61 847,36 грн. + 8 137,94 грн. + 38 375,91 грн. + 55 425,85 грн. + 62016,49 грн. + 134 700,55 грн. + 35 550,12 грн. = 396 554,72 грн.
Обсяг місячного небалансу ПрАТ "Коростишівгаз" у лютому місяці 2018 року оператором визначено на 507 077,80 грн. з застосуванням коефіцієнта компенсації 1,2.
27.04.2018 платіжним дорученням №9 позивачем сплачено оператору 507077,80 грн. відповідно до одностороннього акту №02-18-1512000725-БАЛАНС відповідача.
Фактично в мережі ПрАТ "Коростишівгаз" прийнято, згідно зведеного акту приймання-передачі природного газу з Оператором ГТС та від суміжних Операторів ГРМ - 3 271,589 тис. куб.м. і розподілено споживачам.
Місячний небаланс, визначений відповідачем, склав 39,81 тис. куб.м., що становить 39,81 тис. куб.м. х 100 : 3 271,589 тис. куб.м. = 1,22 відсотка, що становить коефіцієнт компенсації становить "1". Тому вартість послуг балансування повинна становити 507 077,80 грн. : 1,2 = 442 564,83 грн.
Надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 507 077,80 грн. - 442 564,83 грн. = 84 512,97 грн.
Зазначене стверджується актом №02-18-1512000725-БАЛАНС від 28.02.2018 (а.с.93 т.1), додатком до акту №02-18-1512000725-БАЛАНС від 28.02.2018 розрахунок вартості послуг балансування, рахунком №02-18-1512000725-БАЛАНС від 28.02.2018 (а.с.94,95 т.1), зведеним актом приймання-передачі природного газу за лютий місяць 2018 року від 01.03.2018 (а.с.96т.1), платіжним дорученням №9 від 27.04.2018.(а.с.97 т.1)
Таким чином, за 2017 рік і 2018 рік надлишково оператором нараховано, а замовником сплачено 61 847,86 грн. + 8 137,94 грн. + 38 875,91 грн. + 55 425,85 грн. + 62 016,49 грн. + 134 700,55 грн. + 35 550,12 грн. + 84 512,97 грн. = 481067,69 грн.
17.10.2017 за №146/1 відповідачу було надіслано лист щодо неправильного застосування коефіцієнта компенсації 1.2 при визначенні вартості послуг балансування на який відповіді отримано не було.
06.12.2017 за №175/1 відповідачу було надіслано претензію з цих питань, проте в задоволенні претензії позивача було відмовлено згідно відповіді від 20.12.2017, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПрАТ "Коростишівгаз" в частині стягнення переплати за надані послуги з балансування за 2017 рік і 2018 рік у сумі 481 067,69 грн., враховуючи здійснену позивачем переплату через неправильне застосування відповідачем коефіцієнту компенсації при розрахунку, а також з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 59 322,26 грн. інфляційних втрат,  27 790,68 грн. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону.
Апелянт оскаржує рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 лише в частині задоволених позовних вимог.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
За приписами ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 ГК України  майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання на підставі господарських договорів є господарсько-договірними зобов`язаннями; при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (абзац другий ч.4 ст.179 ГК України): господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 ГК України).
У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Аналогічні приписи закріплені ч.ч. 1, 2 ст. 180 ГК України, а саме, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Нормами статті 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. 
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору транспортування оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі. Послуги надаються на умовах, визначених у кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених договором. Як вбачається із преамбули до Договору, його укладено у відповідності до Закону України "Про ринок природного газу" та кодексу ГТС.
Згідно з п. 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС:
алокація - віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;
договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги);
замовник послуг зберігання - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору з оператором газосховища замовляє надання послуги зі зберігання (закачування, відбору) природного газу;
замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування);
місячна номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);
небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;
номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);
підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);
реномінація - зміна підтвердженої місячної номінації або номінації.
Згідно з п. 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.
Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.
З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної торгової точки, на якій здійснюється передача права власності на природний газ між оптовими продавцями та оптовими покупцями/постачальниками природного газу, яку адмініструє оператор газотранспортної системи.
Відповідно до глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання,   та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.
Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу,   оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу (п. 3 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС).
Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу).
Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС).
Постановою Верховного Суду в справі №906/110/18 від 27.03.2019 встановлено, що аналіз наведених положень законодавства, зокрема Кодексу ГТС дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в пункті 9.2 договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника. Вказаний висновок узгоджується як з наведеними нормами законодавства, так і з умовами договору, що визначені в пункті 9.2, а тому Суд погоджується із відповідними доводами відповідача та з висновком апеляційного суду, що з урахуванням встановлених обставин щодо обсягу відібраного відповідачем у звітному місяці природного газу розмір небалансу відповідача у січні 2016 року склав менше 5 % від обсягу природного газу, правильно застосувавши при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації в розмірі 1 (одиниці).
Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Разом з тим, згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі - субвенція).
А відповідно до п. 7 вказаної Постанови для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.
Порядок та умови надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №332:
- ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція). Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - різниця між фактичною вартістю та тарифом), за рахунок джерел, зазначених у статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", та джерел наповнення спеціального фонду державного бюджету, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" (пункт 1);
- підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, надавали послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору. Кількість сторін зазначеного договору є необмеженою та визначається такою кількістю надавачів послуг та інших учасників розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), виконання договору якими забезпечить погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом і надходження до державного бюджету коштів у повному обсязі. Учасниками розрахунків є: територіальні органи Казначейства; структурні підрозділи з питань фінансів обласних, районних, Київської міської, районних у м. Києві держадміністрацій або структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад, що утворилися згідно із законом та перспективним планом формування територій громад (далі - місцеві фінансові органи); надавачі послуг та їх правонаступники; суб`єкти господарювання, що здійснюють відведення та очищення стічних вод; газодобувні підприємства, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її філії, дочірні підприємства і компанії; суб`єкти господарювання, що здійснюють транспортування, постачання та розподіл природного газу; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії (далі - енергопостачальники); державне підприємство "Енергоринок"; державне підприємство "НЕК "Укренерго"; енергогенеруючі компанії; суб`єкти господарювання, що здійснюють постачання та/або споживання вугільної продукції; державне підприємство "Вугілля України"; державне підприємство "Держвуглепостач"; угледобувні підприємства. Учасниками розрахунків можуть бути суб`єкти господарювання незалежно від форми власності. Взаєморозрахунки можуть бути проведені між надавачами послуг. Із суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, та енергопостачальниками, газодобувними або вугледобувними підприємствами проводяться розрахунки з погашення кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії (пункт 3).
Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2002 №256 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):
- цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу за рахунок субвенцій з державного бюджету (пункт 1);
- фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (пункт 2);
- головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (пункт 3).
Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217:
- цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки (пункт 1);
- усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів. У разі коли у платіжному дорученні (касовому документі) споживача теплової енергії або комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води не відповідають реквізитам спеціального рахунка, відкритого теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, банк (підприємство поштового зв`язку або орган Казначейства), що приймає платіжний документ, повертає його без виконання з надісланням відповідного повідомлення споживачеві (пункт 8);
- уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 9);
- уповноважений банк згідно з умовами договору банківського рахунка здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме: до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня; до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій. Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку (пункт 13).
Колегія суддів зауважує, що аналіз змісту вищенаведених нормативних актів вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).
Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.
Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регульованого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти.
Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 31.05.2019 зі справи №924/296/18.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до Постанови КМУ №20 від 11.01.2005, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Управлінням фінансів Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області, Управлінням праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації, ТОВ «Поліссягаз», ПАТ «Коростишівгаз», ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" підписувалися спільні протокольні рішення:?
1. від 21.06.2017 р. №2993/у на суму 371 087,16 грн.;
2. від 20.07.2017 №3138/у на суму 48 827,62 грн.;
3. від 23.11.2017 №4098/у на суму 46  210,11 грн.;
4. від 23.11.2017 №4094/у на суму 372  098,95 грн.;
5. від 20.12.2017 №4665/у на суму 808  203,11 грн.
Відповідно до вказаних протокольних рішень, Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області перераховувала Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації кошти загального фонду Державного бюджету України, яка в наступному по ланцюгу учасників Спільного протокольного рішення мала перерахувати вказані кошти позивачу для подальшого їх перерахування відповідачу.
Так, відповідно до п. 2.8. Сторона №6 ПАТ «Коростишівгаз» перераховує Стороні №7 ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» кошти у вищенаведених розмірах за надані послуги балансування обсягів природного газу за Договором від 17.12.2015 №1512000725.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що оплата вартості послуг балансування у спірному періоді здійснювалася позивачем за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.
Водночас, позивач просить суд стягнути надлишково сплачені суми за надані послуги з балансування за 2017 рік і 2018 рік в розмірі 481 067,69 грн. саме на його користь.
Із приписів ч. 1 ст. 177 ЦК України слідує, що об`єктом цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Як передбачено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Згідно ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Колегія суддів зазначає, що ПАТ «Коростишівгаз» вимагає повернути йому сплачені на підставі спільних протокольних рішень ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» кошти загального фонду Державного бюджету України, які не є його власністю та щодо яких встановлено спеціальний режим використання згідно відповідного цільового призначення, а отже позивач не наділений правом на розпорядження ними виключно на власний розсуд, в тому числі правом вимоги їх повернення.
До того ж, на виконання пунктів 2.9 вищезгаданих спільних протокольних рішень Сторона № 7 ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» перераховує Стороні останній ПАТ "НАК "Нафтогаз України" кошти за природний газ згідно з Договором від 31.01.2017р.
А за умовами п. 2.10 спільних протокольних рішень, Сторона остання перераховує кошти до загального фонду Державного бюджету України, або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Таким чином, в кінцевому ланцюгу взаєморозрахунків сплачені відповідачу позивачем на підставі спільних протокольних рішень грошові кошти були перераховані до загального фонду Державного бюджету України та не можуть бути стягнуті з ПАТ «УКРТРАНСГАЗ».
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилався на преюдиційні факти, встановлені у справі №906/110/18, зокрема щодо необхідності застосування відповідачем при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації в розмірі 1 (одиниці). Водночас, в ході розгляду справи №906/110/18 були врегульовані розбіжності щодо вартості послуг балансування в частині неправильного застосування коефіцієнту компенсації « 1,2» замість « 1», виключно щодо січня 2016 року.
Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, позивач повинен доводити в загальному порядку правомірність застосування коефіцієнту компенсації « 1» при визначенні вартості послуг балансування за 2017 та 2018 рік.
При цьому, судом першої інстанції не надано оцінку аргументам відповідача про те, що ПАТ «КОРОСТИШІВГАЗ» помилково приймає обсяги природного газу, що були фізично прийняті до газорозподільної системи з газотранспортної системи по відповідних актах приймання-передачі природного газу через ГРС як обсяги природного газу, що були прийняті для власного споживання ПАТ «КОРОСТИШІВГАЗ» по Договору транспортування природного газу № 1512000725 від 17.12.2015.
Так, оформлення актів приймання-передачі природного газу між Оператором газотранспортної системи та оператором суміжної системи здійснюється відповідно до положень глави 7 «Документальне оформлення приймання-передачі природного газу» розділу III Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, та свідчить лише про фізичне приймання-передачу обсягів природного газу на точках входу та точках виходу між суміжними системами, в таких актах приймання-передачі природного газу не відображено обсягів природного газу, відібраного з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування.
При цьому, сам обсяг природного газу, відібраний з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування, визначається за процедурою алокації, якою згідно розділу І Кодексу ГТС є віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.
Порядок здійснення алокації визначений розділом XII Кодексу ГТС, згідно з п. 1-2 якого передбачено, що алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу.
ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» стверджує, що на підставі даних номінацій / місячних номінацій / реномінацій, поданих ПАТ «КОРОСТИШІВГАЗ» по точці входу та по точці виходу, а також на підставі даних суміжних операторів встановив конкретний обсяг природного газу, що був відібраний ПАТ «КОРОСТИШІВГАЗ» як замовником послуг по договору транспортування природного газу № 1512000725 від 17.12.2015, з газотранспортної системи в травні, червні, серпні, вересні, жовтні та листопаді 2017 року, що складає 100 % розмірі його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2.
За таких умов, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції не було враховано вищезазначені істотні обставини щодо особливого статусу та режиму використання грошових коштів, про стягнення яких заявлено вимогу позивачем; не наведено мотивів та доказів щодо необхідності застосування при визначенні вартості послуг з балансування коефіцієнту компенсації « 1» замість « 1,2»  у спірному періоді, обмежившись лише посиланням на обставини, встановлені Постановою Верховного Суду в справі №906/110/18 від 27.03.2019,  що призвело до неправильного вирішення справи, а відтак позовні в частині стягнення з відповідача на користь позивача 481 067,69 грн. переплати за надані послуги з балансування не підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог ПАТ «Коростишівгаз» про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, то такі є безпідставними з огляду на наступне.
Як передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Водночас, апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду справ №924/296/18, №908/885/18, №902/514/18, №924/297/18, №913/334/18, №912/1701/18, №918/553/18, №902/125/18, №905/1449/18, №927/894/18, №922/2264/18, №924/751/18, №903/911/18, №905/1101/18, №906/159/19, №925/971/18, №910/1827/19, №917/1344/18, №909/1065/18, №912/684/19, №906/985/18, №904/4067/18, №916/2259/18, №910/13088/18, №924/235/19, у яких, зокрема зазначено про відсутність правових підстав для нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат на кошти, які держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, сплачених на підставі спільних протокольних рішень або договорів про організацію взаєморозрахунків.
За приписами ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.          
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим нарахування позивачем 59 322,26 грн. інфляційних втрат та 27 790,68 грн. 3% річних на кошти державного бюджету, сплачені на підставі спільних протокольних рішень.
Апеляційний суд наголошує, що згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій України " є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.
Статтею 16 ЦК України передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, за допомогою яких кожна особа може захистити свої права та інтереси, водночас приписи даної норми кореспондуються із ст. 20 ГК України, якою також закріплені способи захисту суб`єктом господарювання та споживачем своїх прав і законних інтересів. Перелік способів не є вичерпним, адже вказаними нормами встановлено, що сторони можуть захистити свої права іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. 
У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) суд зазначає, що засіб захисту, котрий вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Як визначено п. 9.4. Договору Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.
Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору (п. 11.4. Договору).
В свою чергу, відповідно до п. 9.5 договору встановлено, що розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього Договору, визначається за даними Оператора.
А згідно Розділу XVI Договору спірні питання та розбіжності щодо виконання умов цього Договору вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що у разі незгоди позивача (Замовника) із визначеною відповідачем (Оператором) вартістю послуг балансування в односторонньому акті, він наділений правом скористатись визначеним договором способом захисту своїх прав та вимагати здійснення перерахунку, і у випадку відмови - не позбавлений права на передання відповідного спору на вирішення компетентного суду.
При цьому, саме такий спосіб захисту порушених прав буде визнаватись ефективним в розумінні положень ст. 13 Конвенції, з огляду на те, що правовідносини сторін за Договором від 17.12.2015 №1512000725 не припинились. Необхідно також наголосити, що сторони можуть врегулювати спірні питання шляхом узгодження з повноважними органами, зокрема Головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області, можливості заліку надлишково сплачених коштів за послуги балансування в рахунок наступних взаєморозрахунків, якщо такі будуть мати місце.
Матеріалами справи засвідчено, що позивач, отримавши акти про надання послуг балансування, рахунки-фактури та розрахунки вартості послуг балансування за травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень місяці 2017 року, лютий місяць 2018 року, зауважень/заперечень щодо їх змісту та наведених в них даних, в тому числі щодо вартості послуг балансування та застосованого коефіцієнту компенсації не надав, що свідчить про те, що сторонами досягнуто згоди щодо ціни послуг.
В результаті чого, у ПАТ «КОРОСТИШІВГАЗ» відповідно до приписів ст. 509, 530 ЦК України та умов п. 9.4. Договору виникло зобов`язання здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів і таке грошове зобов`язання було Позивачем акцептовано та виконано в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи та не спростовується відповідачем.
Таким чином, фактичні обставини справи свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Необхідно акцентувати увагу на п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, в якому зазначено: за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.
Принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet V. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним, з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.
Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).
Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014: «Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року)
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 року у справі № 525/505/16-ц).
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2019р. у справі № 922/1500/18 та від 31.10.2019р. у справі № 916/1134/18.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 481 067,69 грн. переплати за надані послуги з балансування, 59 322,26 грн. інфляційних втрат, 27 790,68 грн. 3% річних підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині нового рішення: про відмову в задоволенні позовних вимог.
В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на те, що рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, апеляційний господарський суд не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-
П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 задовольнити.
Рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/1527/20 в частині стягнення з Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (вул. Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ 21, 01021; код ЄДРПОУ 30019801) на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (вул. Київська, буд. 55, м. Коростишів, Житомирська обл., 12501; код ЄДРПОУ 20413052) 481 067,69 грн. переплати за надані послуги з балансування, 59 322,26 грн. інфляційних втрат, 27 790,68 грн. 3% річних - скасувати.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (вул. Київська, буд. 55, м. Коростишів, Житомирська обл., 12501; код ЄДРПОУ 20413052) на користь Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (вул. Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ 21, 01021; код ЄДРПОУ 30019801) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 12  784,07 грн..
Матеріали справи №910/1527/20 повернути до господарського суду міста Києва, якому доручити видати наказ на виконання даної постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 16.02.2021 р.

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Дідиченко