ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/721/20	Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М. 	
Провадження № 22-ц/817/259/21 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 308000000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представника ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та 
представника житлової комісії ВЧ НОМЕР_1  

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року (ухвалене суддею Музика Я.М., повний текст якого складено 02 грудня 2020 року) у цивільній справі № 593/721/20 за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ,-

В С Т А Н О В И В:
        ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що 08.07.2020 року прийнято наказ №125, згідно п.9 якого знято з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 .         Листом від 09.07.2020 року №746 його повідомлено про те, що його знято з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 з 08.07.2020 року на підставі ч. 9 ст. 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. 
       Вказує про те, що він був зарахований на квартирний облік Військової частини НОМЕР_1 з 25.09.1998 року в загальну чергу, а з 04.10.2017 року в першочергову чергу. Разом з ним на квартирному обліку перебували: дочка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
       Вислуга його років у Збройних Силах становить 26 років 10 місяців 20 днів. Він є учасником бойових дій.
       Наказом командувача військ зв`язку та кібербезпеки Збройних Сил України від 04.06.2020 року №3 майора ОСОБА_1 звільнено в військової служби у запас за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.5 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”. 
       Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2020 року №112 майора ОСОБА_1 з 21.06.2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та зазначено, що постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений. 
       Посилаючись на те, що зняття його з житлової черги є незаконним та таким, що істотно порушує його конституційні права, оскаржуваний наказ суперечить нормам частини першої статті 12 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, пункту 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1086, позивач просив його вимоги задовольнити.
       Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано не дійсним протокол №3 від 08.07.2020 року засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 в частині зняття з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 . Скасовано п.9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 року №125 в частині зняття з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 . Зобов`язано житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 .
       В апеляційній скарзі командир Військової частини НОМЕР_1 , посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.         Зазначає, що суд не взяв до уваги, що у зв`язку із звільненням позивача у запас на підставі пункту “а” пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” він не відноситься до передбаченої, згідно частини 9 статті 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, категорії військовослужбовців, які підлягають залишенню на квартирному обліку після звільнення з лав Збройних Сил України. 
       Вказує, що задоволення судом позову не узгоджується із п.3 “Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2016р., згідно змісту якого забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби, у той час коли позивач є звільненим з військової служби. 
       Просить врахувати, що судом застосовано наказ Міністра Оборони №737 від 30.11.2011р., який втратив чинність на підставі наказу Міністра Оборони №380 від 31.07.2018 року.
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. 
       Відзив обгрунтований тим, що питання постановлення та зняття військовослужбовців з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов регулюються ПОРЯДКОМ забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від З серпня 2006 р. N1081 (далі - Порядок), та ІНСТРУКЦІЄЮ з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472. 
       Згідно п.3 Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Відповідно до п.29 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. 
Пункт 30 Порядку не містить такої підстави для зняття з обліку як звільнення військовослужбовця з військової служби в запас.
У судовому засіданні представник Військової частини НОМЕР_1 Кузь Р.М. апеляційну скаргу підтримав, голова житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 апеляційну скаргу визнав та посилаючись на порушення судом норм матеріального права просили рішення суду скасувати. 
ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, опираючись на доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Судом встановлено, що позивач був зарахований на квартирний облік Військової частини НОМЕР_1 з 25.09.1998 року в загальну чергу, а з 04.10.2017 року в першочергову чергу. Разом з ним на квартирному обліку перебували: дочка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в штабі Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Вислуга його років у Збройних Силах становить 26 років 10 місяців 20 днів.
       Наказом командувача військ зв`язку та кібербезпеки Збройних Сил України від 04.06.2020 року №3 майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.5 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”. 
       Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2020 року №112 майора ОСОБА_1 з 21.06.2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та зазначено, що постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений. 
       08.07.2020 року житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 прийняла рішення, яким зняла його з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 . 08.07.2020 року прийнято наказ №125, згідно п.9 якого знято з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 .
       Листом від 09.07.2020 року №746 позивача повідомлено про те, що його знято з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 з 08.07.2020 року на підставі ч. 9 ст. 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
       Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позивач маючи вислугу на військовій службі більше 20 років, при звільненні з військової служби має право разом із членами сім”ї на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
       Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
       Законом України “Про внесення змін до статті 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 24 червня 2004 року № 1865-IV, який набрав чинності 01 січня 2005 року, стаття 12 вказаного Закону викладена в новій редакції.
       Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону (в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
       Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 цього Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
       На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).
       Відповідно до пункту 24 цього Порядку датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
       Пунктом 9 статті 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоровця, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
       Аналогічні приписи закріплені також і в пункті 29 Порядку.
       Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку) передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. 
       Аналіз зазначених норм закону дає підстави зробити висновок про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
       Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 359/5527/19, від 15 жовтня 2020 року у справі № 636/1424/19, від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
       Як встановлено судом першої інстанції вислуга років позивача у Збройних Силах становить 26 років 10 місяців 20 днів.
       Позивач був зарахований на квартирний облік Військової частини НОМЕР_1 з 25.09.1998 року в загальну чергу, а з 04.10.2017 року в першочергову чергу. За весь час проходження військової служби ОСОБА_1 постійним або службовим житлом не забезпечувався. 
        Враховуючи те, що позивач має вислугу більше 20 років та звільнений не з підстав, що дають право для зняття з обліку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що він має право на отримання житла, а відтак і перебування на обліку до отримання ним житла.
       Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що положення частини 9 статті 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” не поширюються на військовослужбовців, що звільнені у запас за пунктом “а” частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, по якому звільнено й позивача, оскільки у скарзі неправильно тлумачиться положення згаданих норм права. 
       Критичній оцінці підлягають і доводи апеляційної скарги про неможливість забезпечення житловим приміщенням позивача у зв`язку закінченням проходження військової служби, оскільки чинне законодавство не пов`язує зняття військовослужбовців, які мають вислугу років понад 20 років, з квартирного обліку лише через те, що вони припинили проходити військову службу.
       Пункт 3 “Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, на який посилається апелянт містить лише умову про те, що житло надається один раз протягом усього часу проходження військової служби і в той же час дана норма не забороняє надавати житло звільненим військовослужбовцям.
       Доводи апеляційної скарги про застосування судом першої інстанції наказу Міністра Оборони №737 від 30.11.2011р, який втратив чинність на підставі наказу Міністра Оборони №380 від 31.07.2018 року, колегія суддів вважає такими, які не призвели до невірного вирішення позову та не є підставою для скасування законного рішення суду.
       Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі не має.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
       Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 02 березня 2021 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.

                                                                               Ходоровський М.В.