ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року  
м. Черкаси   
  		
справа № 696/1190/20 провадження № 22-ц/821/434/21 категорія 301030300  		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.
секретар: Анкудінов О.І. 

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Кам`янська міська рада Черкаської області

розглянув в судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Черкаської області про визнання права власності. 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст вимог

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Кам`янської міської ради Черкаської області про визнання права власності. 
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 20 квітня 1988 року рішенням виконкому Кам`янської міської ради народних депутатів Черкаської області № 86 було затверджено витяг з протоколу № 1 зборів членів кооперативу від 16 березня 1988 року про створення автокооперативу «Машинобудівник», а рішенням від 19 серпня 1988 року № 193 з дозволу Черкаського облвиконкому від 30 червня 1988 року № 285/01 надано земельну ділянку під будівництво автогаражів площею 1,1 га в районі інкубаторної станції в місті Кам`янка (на сьогоднішній день вулиця Костянтина Гудзенка). 
Він є членом автокооперативу «Машинобудівник» та значиться у списку до рішення Кам`янського міськвиконкому від 20 квітня 1988 року № 86 під номером «54». 
У власність отримав гараж № НОМЕР_1 (блок № 6), власником якого являється з 1990 року та користується ним впродовж понад 30-ти років. 
Земельна ділянка під гаражем площею 0.0024 га належить йому на праві власності на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Вважає, що право власності на гараж в автокооперативі «Машинобудівник» набув правомірно, але правовстановлюючі документи на гараж у нього відсутні. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності, в зв`язку з чим просить визнати за ним право власності на кооперативний гараж в судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачем докази як кожний окремо, так і всі разом в сукупності не підтверджують факт того, що кооператив «Машинобудівник» перестав функціонувати, а також те, що позивачем за час членства в кооперативі було сплачено всі пайові внески, тому в задоволенні позовних вимог відмовлено за відсутності правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 січня 2021 року як незаконне та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції суд належним чином не дослідив наданих позивачем доказів та мотивував свій висновок на припущеннях про те, що визнання відповідачем позову будуть порушені права членів кооперативу, не зазначивши в який спосіб ці права будуть порушені. 
Крім того, суд не дав належної оцінки витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 листопада 2020 року, де в розділі «Підстава для державної реєстрації» зазначено, що такою є рішення Кам`янської міської ради № 45-13 від 23 жовтня 2020 року про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки під гаражем. Саме цим рішенням затверджено технічну документацію із землеустрою про передачу позивачу у власність земельної ділянки.
Що стосується факту припинення функціонування авто кооперативу «Машинобудівник» ОСОБА_1 зазначив, що визнаючи себе відповідачем у справі та визнаючи позов Кам`янська міська рада підтвердила цю обставину, а районний суд помилково не врахував цього факту та вважав його не доведеним. 
За таких обставин, ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 1988 року рішенням виконкому Кам`янської міської ради народних депутатів Черкаської області № 86 було затверджено витяг з протоколу № 1 зборів членів кооперативу від 16 березня 1988 року про створення автокооперативу «Машинобудівник», а рішенням від 19 серпня 1988 року № 193 з дозволу Черкаського облвиконкому від 30 червня 1988 року № 285/01 надано земельну ділянку під будівництво автогаражів площею 1,1 га в районі інкубаторної станції в місті Кам`янка (на сьогоднішній день вулиця Костянтина Гудзенка). 
ОСОБА_2 є членом автокооперативу «Машинобудівник» та значиться у списку до рішення Кам`янського міськвиконкому від 20 квітня 1988 року № 86 під номером «54». 
У власність отримав гараж № НОМЕР_1 (блок № 6), власником якого являється з 1990 року та користується ним впродовж понад 30-ти років. 
Земельна ділянка під гаражем площею 0.0024 га належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Правовстановлюючі документи на гараж у нього відсутні. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності, в зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на кооперативний гараж в судовому порядку.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме рішення Кам`янської міської ради Черкаської області № 86 від 20 квітня 1988 року затверджено витяг з протоколу № 1 зборів членів кооперативу від 16 березня 1988 року про створення автокооперативу «Машинобудівник» (а.с. 3).
Рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської Ради народних депутатів від 19 серпня 1988 року № 193 (а.с. 6) з дозволу Черкаського облвиконкому від 30 червня 1988 року № 285/01 надано земельну ділянку під будівництво автогаражів площею 1,1 га в районі інкубаторної станції в м. Кам`янка.
Зі списку громадян, що являються членами гаражного автокооперативу «Машинобудівник» ОСОБА_1 значиться у списку до рішення Кам`янського міськвиконкому від 20 квітня 1988 року № 86 під номером «54» (а.с. 4-5). 
Згідно копії технічного паспорта на гараж з погребом від 10 липня 1990 року, 6-й блок АДРЕСА_1 , виготовлений на ім`я ОСОБА_1 складеного Кам`янською дільницею ЧООБТІ 10 липня 1990 року, за підписом начальника (а.с. 7). 
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13) вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 0,0024 га з кадастровим номером земельної ділянки 7121810100:01:002:1832.
Звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 зазначив в обґрунтування своїх вимог ту обставину, що листом №1271/02-15 Кам`янської міської ради від 02 вересня 2020 року (а.с. 14) йому відмовлено в реєстрації оформлення права власності на гараж.
Крім того, до матеріалів справи долучено рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 55593547 від 09 грудня 2020 року. Із вказаного рішення державного реєстратора вбачається, що ОСОБА_2 не подано державному реєстратору всіх відповідних документів, а зокрема – довідки відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та відомостей щодо внесення ним пайового внеску в повному обсязі.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що позивачем не доведено суду обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та які мають значення для справи, а зокрема, чи здійснено ним всі пайові внески до кооперативу для правомірного набуття права власності на гараж відповідно до закону, що і слугувало на думку суду правомірною підставою для відмови державного реєстратора у оформленні ОСОБА_1 права власності на гараж. 
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про кооперацію» виконавчим органом кооперативу є правління, яке здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, ... діє від імені кооперативу в межах, передбачених Статутом кооперативу.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», член ГБК, який повністю сплатив свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про власність» (який був чинним на момент набуття права власності на спірне нерухоме майно) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону (частини 1 та 2 статті 19 ЗУ «Про кооперацію».
Згідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Стаття 386 ЦК України визначає що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є за своєю суттю визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб`єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об`єкта.
Фактично ж, реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому, вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто, не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.
Згідно із ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
У даному випаду реєстраційні правовідносини спрямовані на встановлення, зміну, припинення прав на нерухоме майно і є визначеним організаційним заходом, що використовується власниками для впорядкування своїх основних відносин, предметом яких є нерухоме майно.
Чинним законодавством передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством.
Згідно ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18, 23 та п. 81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 зазначено, що для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів передбачених пунктами 41 і 42 цього порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. 
Відповідно до п. 20 наведеного Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.
Таким чином, при розгляді заяви та документів доданих до неї державний реєстратор перш за все повинен пересвідчитись у відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав.
Виключний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначений ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:
-подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 
-подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. 
Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Досліджуючи надані сторонами докази в підтвердження доводів на які вони послалися я к на підтвердження своїх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не надав суду всіх необхідних доказів для обґрунтування своїх доводів та не довів порушеного права, яке підлягає захисту.
Більше того, матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_2 відмови державного реєстратора про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень у встановленому законом порядку, що дає підстави вважати суду про його погодження із підставами вищезазначеної відмови. 
Висновок суду про недоведеність вимог ОСОБА_1 про набуття права щодо оформлення власності на відповідний гараж в автокооперативі «Машинобудівник» у відповідному порядку є правильним і не спростовується доводами апеляційної скарги. Додана до апеляційної скарги довідка Кам`янської міської ради про припинення діяльності автокооперативу «Машинобудівник» ніяким чином не спростовують висновків суду про недоведеність ОСОБА_1 факту сплати в повному обсязі пайових внесків в повному обсязі, а відтак набуття права для заявлення вимог про оформлення права власності на гараж. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Черкаської області про визнання права власності залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.  
 Повний текст постанови складено 18 березня 2021 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук

Судді                                                                        Л.В. Нерушак

                                                                       Л.І. Василенко