Ухвала
Іменем України
28 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 758/16365/19
провадження № 61-19530ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:  Воробйової І. А. (суддя-доповідач),  Лідовець Р. А., 
Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат  Осінчук Володимир Борисович на ухвалу  Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,    
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до                      ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП  у розмірі 236 750 грн.
Крім того, 16 червня 2020 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві приватної власності, а саме: 
 житловий будинок, загальною площею 57 кв.м, житловою площею                      42,6 кв.м, розташований за адресою:  АДРЕСА_1 ;
 земельну ділянку (кадастровий номер 3221482000:05:003:0036) площею 0,0216 га, цільове призначення - для ведення особистого сільського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку (кадастровий номер 3221482001:01:023:0014), площею 0,1721 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
автомобіль Audi 100, 1991 року випуску.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від                          10 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.
Накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою:                           АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковим І. М.
В іншій частині вимог заяви відмовлено.
До Верховного Суду 28 грудня 2020 року   ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат  Осінчук В. Б., подав касаційну скаргу на ухвалу  Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено на припущеннях, з посиланнями на недопустимі докази, було подано дві ідентичні заяви про забезпечення позову. 20 травня 2020 року судом було відмовлено в задоволенні заяви, а 17 червня 2020 року ухвалою суду задоволено. 
Суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову без сплати судового збору. Суд апеляційної інстанції проігнорував цей факт, вказаний в апеляційній скарзі.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає порушення судами  норм процесуального права.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на нерухоме майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або у інших осіб.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Встановлено, що  предметом спору у цій справі є відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. 
Враховуючи характер спору і зміст позовних вимог, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить                         ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада                     2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковим І. М.
Застосований судами захід забезпечення позову є достатнім, необхідним і співмірним заходом забезпечення позову, виходячи із характеру та розміру заявлених позивачем вимог.
Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову спрямовані на попередження недобросовісної поведінки власника майна під час розгляду судового спору, недопущення з його боку дій, які можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення. При цьому вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не позбавляють  ОСОБА_1 , права користуватись належним йому нерухомим майном.
Згідно частини другої статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Залежно від конкретних обставин справи, у разі неподання доказів сплати, суд може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору.
Посилання в касаційній скарзі на те, що заявником, не було надано належних доказів, які б підтверджували сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову,  не заслуговують на увагу.
Отже, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Таким чином, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.
Керуючись частинами першої та шостої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат  Осінчук Володимир Борисович на ухвалу  Голосіївського районного суду міста Києва від 17 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                           І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                 Ю. В. Черняк