ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 грудня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/4985/19
провадження № 22-ц/4809/1166/20 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
           
головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л. 
суддів: Чельник О.І., Черненка В.В.
з участю секретаря: Демешко Л.В. 
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Завгородня Вікторія Валентинівна;
відповідач: ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Кричун Ю.А.
третя особа: ПрАТ «Страхова компані «Універсальна».
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду від 27 травня 2020 року, у складі головуючого судді Мохонько В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «Страхова компані «Універсальна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
В С Т А Н О В И В:
В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Із змінами та доповненнями до позовних вимог позивач просила стягнути із відповідача на її користь 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 10000,00 грн. матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 05.07.2016 по вул. Верхня Пермська в м. Кіровограді сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 .. В результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження у вигляді переламу верхньої щелепи альвеолярного відростку, закрита черепно-мозкова травма.
За даним фактом проводилось досудове розслідування кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 12016120020008396 від 05.07.2016. 
Рішенням Кіровського районного суду від 27 травня 2020 року у задоволення даного позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Вказувала, що оскільки не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування , вона мала право вимагати таку виплату, за власним розсудом і може звернутися із заявою безпосередньо до страховика чи безпосередньо до суду.
Судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
Посилається на те, що суд безпідставно відхилив її аргументи про те, що позов про відшкодування шкоди може бути пред`явлено безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована.
Вказувала, що відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування безпосередньо з винної особи, яка уклала відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
       Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.
       Відповідач та третя особа не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, яка підтримала доводи апеляційної скарги та пояснення представника відповідача, який просив відмовити у її задоволенні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.        Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.
Судом першої інстанції належним чином  встановлено, що 05.07.2016, об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_2 рухався за кермом автомобіля ВАЗ 2104, держаний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Верхній Пермській в м. Кропивницькому та допустив наїзд на пішохода –  ОСОБА_1 .
За вказаним фактом Кропивницьким відділом поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження №12016120020008396 від 05.07.2016, розпочатого за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортну особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.
Постановою слідчого від 27.08.2016 вказане кримінальне провадження закрито за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 8).
З висновку судово-медичної експертизи № 1274 від 26.08.2016 вбачається, що ОСОБА_1 мала тілесні ушкодження у вигляді рани в області верхньої губи зліва, саден правого і лівого ліктьового суглобу і лівого колінного суглобу, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. 
Діагнози щодо перелому альвеолярного відростку верхньої щелепи, закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку не підтверджені.
Судом першої інстанції встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, а саме 05.07.2016, транспортний засіб ВАЗ 2104, реєстраційний номер  НОМЕР_1  був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна».
Про даний факт сторони не заперечували і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Також встановлено, що позивач не зверталась із заявою щодо виплати їй  страхового відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» .
Колегія суддів, погоджується із судом першої інстанції, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються із відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то, у даному випадку, позивач мав самостійно звернутись до страхової компанії про виплату страхового відшкодування за полісом, при цьому саме страховик після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав.
Вказані правовідносини регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та узгоджується із правовим висновком Верховного Суду   викладеного у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. 
За зазначених обставин відповідач ,як особа чиї дії застраховані не несе прямої відповідальності перед позивачкою.
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду від 27 травня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
12.01.2021 – складено постанову.

Головуючий суддя:                                                                О.Л. Дуковський 

Судді:                                                                                О.І. Чельник 

В.В. Черненко