Ухвала        
 
18 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 523/1993/18
 
провадження № 61-3178ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено.
Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади                         м. Одеси, в особі Одеської міської ради, земельну ділянку площею                           0,0265 га, з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5110137600:31:009:0042, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 61109181651101.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року скасовано.
У задоволенні позову Одеської міської ради відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року касаційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково.
Постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції постанови.
 
У березні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, який не брав участі у справі, на постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 26 лютого 2021 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
У касаційній скарзі Департамент комунальної власності Одеської міської ради просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки участі у справі заявник не брав, але оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду було вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Вказує, що про наявність постанови Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року заявнику стало відомо 29 грудня 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. 30 грудня 2020 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради направив на електронну адресу Суворовського районного суду м. Одеси заяву про ознайомлення з матеріалами справи, проте у зв`язку із впровадженням карантинних заходів (зокрема, переведення працівників на дистанційний режим роботи; тимчасове обмеження доступу громадян до приміщення суду), ознайомитися з матеріалами справи та оскаржуваним судовим рішення заявник мав можливість лише 26 січня 2021 року, що підтверджується наданими доказами.
 
Проте, оскільки у січні місяці 31 календарний день, останнім 30-им днем з дня ознайомлення з оскаржуваною постановою апеляційного суду є 25 лютого 2021 року, а касаційну скаргу подано до суду касаційної інстанції 26 лютого 2021 року, тобто на 31 день.
 
Разом із цим, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
 
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).
 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
 
Зважаючи на те, що визначений частиною другою статті 390 ЦПК України процесуальний строк пропущено лише на один день з причини неправильного обрахування заявником цього строку, враховуючи співмірність тривалості такого пропуску із правом заявника на касаційне оскарження судового рішення, пропущений процесуальний строк слід поновити.
 
Однак, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки згідно з актом Управління забезпечення автоматизованого документообігу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                       від 01 березня 2021 року № 241, касаційна скарга надійшла до суду без документу щодо сплати судового збору, зазначеного у додатку до неї. Тобто, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»                                (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762 грн.
 
Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Згідно з підпунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить1,5 відсотка ціни позову, але не менше                             1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
У лютому 2018 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, земельну ділянку площею 0,0265 га, з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер                   № 5110137600:31:009:0042, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 61109181651101.
 
Враховуючи, що зі змісту поданої касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення неможливо встановити ціну позову станом на день звернення до суду із вимогою майнового характеру (витребування майна з чужого незаконного володіння), заявник зобов`язаний самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору щодо вимоги майнового характеру з наданням відповідних доказів.
 
Отже, заявнику необхідно самостійно визначити і доплатити судовий збір за подання касаційної скарги з урахуванням вимоги майнового характеру.
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового 
збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при 
поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                             м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

 

УХВАЛИВ:
 
Клопотання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити Департаменту комунальної власності Одеської міської ради строк на касаційне оскарження судового рішення.
 
Касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвалипротягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець