УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 390/934/13-к
провадження № 51-3481ск18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу прокурора на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32013120000000028, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі – КК України);
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кіровограда, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України;
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого у АДРЕСА_3 , проживаючого у АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт Новгородка Кіровоградської області, зареєстрованого у АДРЕСА_5 , проживаючого у АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.
Суть питання
За вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано невинуватими у пред`явлених їм вищезазначених обвинуваченнях й виправдано за відсутності в їх діяннях складів кримінальних правопорушень.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому прокурор, серед іншого, вказуючи на порушення апеляційним судом ст. 22 та ч. 1 ст. 321 КПК України, оскільки, на його думку, суд апеляційної інстанції не вжив заходів для прибуття свідків до судового засідання, чим не створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не наводить обґрунтування яких саме порушень допустився апеляційний суд та не обґрунтував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу та враховуючи, що відповідно до оскаржуваної копії ухвали апеляційного суду прокурор наприкінці судового розгляду визнав, що немає можливості встановити місця перебування цих свідків.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому вимоги до суду касаційної інстанції, викладені прокурором у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу — без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак прокурор у своїй касаційній скарзі, усупереч вищевказаним вимогам, порушує питання про скасування рішень місцевого та апеляційного судів, із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, тоді як таке скасування є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків — сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                        ОСОБА_3