УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/3719/20
Провадження № 22-ц/4820/134/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 січня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя - доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Чебан О.М.
з участю відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/3719/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2020 року в складі судді Швець О.Д. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_1 , зареєстрований 13 липня 2018 року Кам`янець-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом № 448.
На підтримання заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 13 липня 2018 року з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач посилався, що протягом спільного життя між ними виникали сварки через різні погляди на життя, ведення господарства, прав та обов`язків у сім`ї. Протягом останніх місяців сімейне життя стало нестерпним, постійні конфлікти, сварки призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом півроку не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Через постійні конфлікти він втратив почуття кохання та поваги до дружини. Поновлювати шлюбні відносини не бажає так як фактично створив сім`ю з іншою жінкою і вони чекають народження спільної дитини.
       Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2020 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 13 липня 2018 року Кам`янець-Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 448 - розірвано.
Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 не погодилася з таким рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки воно постановлено з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права. Так апелянт вказує, що суд формально підійшов до розгляду даної справи, призначивши її до розгляду в порядку спрощеного провадження, безпідставно розглянув справу за участі представника позивача - ОСОБА_6 , оскільки за нормами Сімейного законодавства не передбачено розгляд справи про розірвання шлюбу за участі представника і без безпосередньої участі позивача. Крім того, апелянт зазначає, що вона звернулася до суду з заявою про відкладення судового засідання, оскільки м. Кам`янець-Подільський знаходилося у той час в червоній зоні в зв`язку з карантином і було розпорядження голови суду про обмеження слухання справ в суді першої інстанції, проте залишив цю подану заяву без задоволення, тим самим проявив упередженість при вирішенні даного спору. На думку ОСОБА_1 , судом при вирішенні справи не було враховано її пояснення, крім того розглянуто справу без участі як позивача так і відповідача в справі. Також суд не врахував, що в них є малолітня дитина і надав мінімальний строк для примирення лише один місяць. ОСОБА_1 вважає, недоведеним факт створення позивачем іншої сім`ї, доказів що дитина яку очікує інша жінка, є їх спільною з позивачем дитиною на даний час немає, крім того апелянт вказує, що сам ОСОБА_2 на розірванні шлюбу не наполягав.
Тому ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2020 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.        
Так судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 13 липня 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В своїй позовній заяві від 24 липня 2020 року про розірвання шлюбу позивач вказав, що спільне життя сторін не склалось, стало нестерпним, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні стосунки між ними фактично припинено, сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, на час подачі позову проживають окремо, 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу сторін є неможливим і суперечить інтересам позивача, який підтримує стосунки з іншою жінкою, чекають народження спільної дитини з даною жінкою, в наданий судом термін для примирення сторони його не досягли, тому наявні підстави для розірвання шлюбу.
Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
В силу ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя.
Як передбачено ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 5 п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.
Як встановлено судом, позивач не бажає перебувати із відповідачем у шлюбі, а тому наполягав на розірванні шлюбу. 
Суд першої інстанції з`ясував фактичні взаємини сторін, врахував наявність у сторін неповнолітньої дочки, встановив, що ОСОБА_2 заявлено позов про розірвання шлюбу у зв`язку з небажанням спільного життя з відповідачкою, а також врахував ту обставину, що за час розгляду справи в суді примирення між сторонами не відбулось та позивач наполягав на розірванні шлюбу.
Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду підлягає скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити з підстав розгляду справи за відсутності позивача та відповідача, не вчинення судом достатніх заходів для примирення подружжя, оскільки на думку апелянта суд мав надати максимальний строк на примирення, а не один місяць, не з`ясування судом чи чекають позивач та інша жінка спільну слід відхилити.
Так відповідно до ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Як вбачається з матеріалів справи позивач брав участь в розгляді справи через свого представника, який був допущений судом до участі в справі як належний представник, а тому його особиста участь в розгляді справи була необов`язковою.
Також згідно ст. 223 ЦПУК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. 
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи по суті було призначено на 23 вересня 2020 року, однак розгляд справи було перенесено на 02 жовтня 2020 року.
01 жовтня 2020 року відповідач подала до суду заяву про відкладення розгляду справу в зв`язку з зайнятістю її представника, однак 02 жовтня 2020 року представник відповідача прибула в судове засідання та розгляд справи проводився за участю представника відповідача та оголошено перерву до 09 жовтня 2020 року.
09 жовтня 2020 року сторонам ухвалою суду надано строк на примирення до 01 листопада 2020 року та провадження в справі зупинено. 
Після цього розгляд справи було призначено на 02 листопада 2020 року, про що відповідач була повідомлена належним чином, однак подала суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з карантином.
02 листопада 2020 року суд ухвалив оскаржуване рішення в судовому засіданні без участі відповідача.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно закінчив розгляд справи без участі відповідача, згідно норм ст. 223 ЦПК України.
Також Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення (частина сьома статті 240 ЦПК України).
Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Як вбачається з матеріалів позов до суду було подано 27 липня 2020 року, провадження в справі було відкрито 02 вересня 2020 року, в справі було оголошено перерву до 09 жовтня 2020 року та в цей день суд надав сторонам строк до 01 листопада 2020 року з метою примиренням.
Однак за такий тривалий термін часу з липня по листопада 2020 року сторони не примирились, позивач не подав суду жодних заяв, клопотань про примирення сторін, залишення позову без розгляду чи закриття провадження в справі з цих підстав.
Отже відповідач достовірно знав про подання і розгляд позовної заяви про розірвання шлюбу, однак в межах строку розгляду справи в суді сторони так і не примирились, про що свідчить позиція позивача. 
Крім того після подання апеляційної скарги та під час розгляду справи в апеляційному суді позивач жодних заяв апеляційному суд про примирення сторін не надав, проти апеляційної скарги заперечив, що теж свідчить про безпідставність тверджень апелянта щодо можливого примирення подружжя.
За таких обставин у суду були відсутні підстави для надання додаткового строку для примирення сторін.
Таким чином, встановивши, що будь яких доказів на підтвердження доводів щодо збереження сім`ї, а також нормальних сімейних відносин судусторонами не надано, відповідач обмежується лише формальними заявами, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам ст.ст. 24, 56 СК України.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 січня 2021 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох