КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
_________________________
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
справа № 757/22046/19-ц                     Головуючий у 1-й інстанції суддя: Матійчук Г.О.
 
16 лютого 2021 року                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
судді-доповідача - Саліхова В.В.
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В., 
секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 та просив:
визнати недійсним протокол № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки, яке належить ОСОБА_1 , від 12 вересня 2011 року);
визнати недійсним акт про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, затвердженого відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 16 вересня 2011 року;
визнати недійсним дублікат свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (квартири АДРЕСА_1 ), виданого 26 квітня 2019 року ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 603, яке видано замість втраченого свідоцтва від 19.09.2011 року, виданого року ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2316;
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2106/2021	
скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ) на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко Мариною Анатоліївною 26 квітня 2019 року, номер запису про право власності 31372644.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Посилається на неправильне встановлення та неповно з`ясовані обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що ПП «НИВА-В.Ш.» припинило свою діяльність, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб 04.01.2016, а отже за жодних обставин вказане підприємство не могло бути стороною судового розгляду.
Звертає увагу на те, що кошти після проведення прилюдних торгів за реалізоване нерухоме майно в якості оплати за квартиру було перераховано на рахунок ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві.
У судовому засіданніОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведеній в ній та просили останню задовольнити.
Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.
Судом здійснювалося оголошення про виклик до суду  ОСОБА_2 на офіційному веб-порталі судової влади України.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників цивільного процесу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції з урахуванням принципу диспозитивності виходив з того, що не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідач Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не надав суду заяви про визнання позову.
З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.
При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 грудня 2005 року між ВАТ КБ «Інтербанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №116/05-1.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 20 грудня 2005 року між банком та боржником (позивачем) було укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1451.
Згідно з умовами даного іпотечного договору було забезпечено вимоги банку по виконанню всіх зобов`язань боржника за кредитним договором №116/05-1 від 14 грудня 2005 року. Предметом іпотеки згідно з даним договором є нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира на праві власності належить позивачу.
Відповідно до умов іпотечного договору та на його виконання 07 квітня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. вчинено виконавчий напис №596 про звернення стягнення на дану квартиру.
10 квітня 2008 року для виконання ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві було передано даний виконавчий напис №596 від 07 квітня 2008 року про звернення стягнення на вищевказану квартиру.
В рамках виконавчого провадження № 7010945 12 вересня 2011 року квартиру було реалізовано на прилюдних торгах.
Згідно з протоколом № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яке належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 10-11).
16 вересня 2011 року ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві видано Акт проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна (а. с. 12-13).
19 вересня 2011 року на підставі зазначених документів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко Мариною Анатоліївною видане свідоцтво, яке зареєстроване в реєстрі за №2316.
26 квітня 2019 року ОСОБА_2 отримала у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. дублікат свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 603. На підставі даного свідоцтва цей же нотаріус зареєструвала за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 21, 22-25).
Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року (справа №757/53894/18, провадження № 22-ц/824/632/2019) визнано недійсним іпотечний договір від 20 грудня 2005 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Інтербанк» та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1451 (а. с. 12-20).
Позивач зазначив, що 03 травня 2019 року йому стало відомо, що ОСОБА_2 , будучи обізнаною про наявність зазначеної вище постанови суду та про те, що у неї відсутні майнові права на дану квартиру, 26 квітня 2019 року отримала у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. дублікат свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 603 та на підставі даного свідоцтва цей же нотаріус зареєструвала за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 26.04.2019 року, видане на ім`я ОСОБА_2 , підлягає визнанню недійсним, а реєстрація права власності на дану квартиру за ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 603 на підставі даного свідоцтва підлягає скасуванню, оскільки такий правочин та його реєстрація вчинені на підставі недійсного документу.
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (стаття 655 ЦК України).
Умови та порядок вчинення виконавчих дій визначають Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція), а також Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення).
Відповідно до частиною першою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
Згідно з пунктом 3.1 Тимчасового положення орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.
У разі визнання прилюдних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору.
Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт.
Продавцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів.
Враховуючи те, що реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами, судам необхідно встановити, хто саме є продавцем та покупцем за договором, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів та який у подальшому визнано недійсним.
При цьому варто враховувати, що якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з ВДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником ВДВС, то стороною такого договору є ВДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з ВДВС договору, то стороною договору на прилюдних торгах є спеціалізована організація.
Зазначене викладено в Постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 357/18153/15-ц.
З протоколу №1011181/1 від 12 вересня 2011 року проведення прилюдних торгів з реалізації майна, яке належить ОСОБА_1 вбачається, що ПП «Нива - В.Ш.» надавало послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна,  на депозитний рахунок якого переможець ОСОБА_6 зобов`язалась внести грошові кошти в сумі 889 373 грн. 84 коп., яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного нею лота і сумою винагороди організатора торгів.
Вирішуючи спір у вказаній частині, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, у порушення норм права не встановив правовідносини між сторонами; не перевірив умови укладеного між ВДВС та спеціалізованою організацією договору; не врахував наявні в матеріалах справи докази на підтвердження того, що кошти після проведення прилюдних торгів за реалізоване нерухоме майно було перераховано на рахунок ВДВС, а не на рахунок ПП «Нива-В. Ш.», у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про те, що ВДВС не є продавцем за вказаним вище договором.
Вирішуючи справу по суті, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.
Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року (справа №757/53894/18, провадження № 22-ц/824/632/2019) визнано недійсним іпотечний договір від 20 грудня 2005 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Інтербанк» та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1451 (а. с. 12-20).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до умов іпотечного договору та на його виконання 07 квітня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. вчинено виконавчий напис №596 про звернення стягнення на дану квартиру.
10 квітня 2008 року для виконання ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві було передано даний виконавчий напис №596 від 07 квітня 2008 року про звернення стягнення на вищевказану квартиру.
В рамках виконавчого провадження № 7010945 12 вересня 2011 року квартиру було реалізовано на прилюдних торгах.
Згідно з протоколом № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яке належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 .
16 вересня 2011 року ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві видано Акт проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна.
Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).
За наведеного, враховуючи визнання недійсним договору іпотеки 20 грудня 2005 року, на підставі якого відбулася реалізація предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає, що протокол № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та Акт проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна підлягають визнанню недійсними.
Крім того, відповідачем -  ОСОБА_2 визнано позовні вимоги.
На підставі вищевказаних документів 19 вересня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко Мариною Анатоліївною видане свідоцтво, яке зареєстроване в реєстрі за №2316.
26 квітня 2019 року ОСОБА_2 - переможець прилюдних торгів отримала у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. дублікат свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 603. На підставі даного свідоцтва цей же нотаріус зареєструвала за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Враховуючи, що отримання дублікату свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та державна реєстрація права власності ОСОБА_2 є похідними вимогами від основних, колегія суддів вважає, що і останні підлягають задоволенню, шляхом визнання недійсним дублікату свідоцтва та скасування державної реєстрації.
За наведеного доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України та ухваленню нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 3 842 грн. з кожного за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності задовольнити.
Визнати недійсним протокол № 1011181/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яке належить ОСОБА_1 , від 12 вересня 2011 року - двокімнатна квартира, загальною площею 59,9 кв.м. по АДРЕСА_2 .
Визнати недійсним акт про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, затвердженого Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 16 вересня 2011 року;
Визнати недійсним дублікат свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (квартири АДРЕСА_1 ), виданого 26 квітня 2019 року ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 603, яке видано замість втраченого свідоцтва від 19 вересня 2011 року, виданого ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2316.
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ) на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко Мариною Анатоліївною 26 квітня 2019 року, номер запису про право власності 31372644.
Стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 3 842 грн. з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.
 
Повний текст постанови складено 17.02.2021.
 
Головуючий:                                                            В.В. Саліхов

Судді:                                                                        І.М. Вербова

                                                                                  О.В. Шахова