ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" лютого 2021 р.           Справа№ 910/17195/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 08.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві
на рішення Господарського суду міста Києва
від 25.08.2020 (повний текст складено 08.09.2020)
у справі №910/17195/16 (суддя Котков О.В.) 
за позовом Компанії "BIO Cosmetics UA LTD"
до 1. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
    2. Головного управління ДФС у м. Києві
    3. Державного казначейства України
треті особи: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Каптур"
                      2. Товариство з обмеженою відповідальністю "РА Логістик"
про стягнення 85272000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Компанія "BIO Cosmetics UA Ltd" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників податків та Головного управління ДФС у м. Києві про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями службової особи, у якому заявлено вимоги про солідарне стягнення шкоди, завданої втратою товару - сировини тваринної у сумі 85272000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.02.2015 старшим слідчим ОВС слідчого управління фінансових розслідувань - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва проведено обшук вантажного автомобіля, в ході якого вилучено товар - сировину тваринну для косметичної промисловості в заморожених гранулах по 0,2 мл, у кількості 836 000 шт, що знаходився в 11 сосудах Дьюара Х-40СКП на трьох пластикових палетах. Зазначений вантаж було придбано позивачем у ТОВ "Каптур" на підставі контракту № FS/102 від 13.11.2014, вартість товару згідно підписаної сторонами специфікації становить 85272000,00 грн. Постановою слідчого від 02.03.2015  зазначений товар визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження №32015100110000040, а ухвалою суду від 02.03.2015 на зазначений товар накладено арешт. Оскільки після скасування судом арешту вилучений в якості речового доказу товар втрачено відповідачами, позивач, на підставі ст. 100 КПК та ч. 6 ст.1176 ЦК України, просить стягнути з відповідачів солідарно вартість втрачених речових доказів - сировини тваринну для косметичної промисловості.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2016, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 у справі №910/17195/16, у позові відмовлено повністю. 
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, посилаючись на приписи ст. ст. 1166, 1176 ЦК України, ст. 100 КПК України, а також з огляду на недоведення позивачем належними засобами доказування факту втрати або знищення вилучених товарно-матеріальних цінностей,  дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Постановою Верховного Суду від 19.02.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2016 у справі № 910/17195/16 скасовано, справу № 10/17195/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Скасовуючи судові акти у справі №910/17195/16, суд касаційної інстанції виходив з того, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки причинам, які унеможливили проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017, зокрема, діям відповідачів, які унеможливили дослідження якості та кількості товару. А саме, з урахуванням неможливості надання експертного висновку із запитуваних питань, обумовлену діями відповідачів, відсутності у матеріалах справи доказів повернення вилученого товару, з огляду на те, що такий обов`язок чинним законодавством покладається на органи, якими вилучено майно, без дослідження обставин дотримання відповідачами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27.08.2010, суди дійшли передчасного висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт відсутності майна. 
Також, касаційний суд вказував, що судами з тих самих підстав передчасно зроблено висновок про те, що вилучені речові докази не можуть бути визнані втраченими чи знищеними, оскільки матеріалами справи підтверджено знаходження опечатаних при вилученні належних позивачу речових доказів, які передані на зберігання відповідачу-1, зокрема, структурному підрозділі у м. Одесі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що безпідставним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивачем належними засобами доказування не було підтверджено звернення Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" зі скаргами на дії (бездіяльність) органів Державної фіскальної служби України щодо відмови в поверненні спірного майна, з огляду на що вказано про недоведеність доводів в частині неправомірності бездіяльності відповідачів по неповерненню вилученого майна, оскільки питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/17195/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України на користь Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" грошові кошти в розмірі 85272000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби. В іншій частині позову відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачем належним чином доведене порушення його прав з боку Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, та з урахуванням порядку безспірного списання коштів державного бюджету в рахунок відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам незаконними діями та рішеннями органів державної влади, дійшов висновку, що відшкодування шкоди позивачу підлягає за рахунок Державного бюджету України через Казначейську службу України, у зв`язку з чим у вимозі про солідарне стягнення відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДФС у м. Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/17195/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, апелянт стверджував про відсутність правових підстав для задоволення позову, посилаючись на недоведеність позивачем наявності усіх складових, необхідних для стягнення шкоди в порядку ст. ст. 1166, 1176 Цивільного кодексу України. Апелянт зазначає, що судом не надано оцінки відсутності активних дій позивача, спрямованих на отримання товару - звернення у порядку, передбаченому нормами кримінально-процесуального законодавства, до відповідачів -1, -2, які здійснювали досудове розслідування та на зберіганні, у яких знаходиться вилучений товар з питанням щодо його повернення та отримати зазначений ТМЦ на підставі відповідного акта приймання-передачі чи протоколу, а у випадку відмови у його поверненні оскаржити зазначене рішення чи звернутись до суду щодо зобов`язання вчинити вказані дії. Компанією не надано суду доказів вчинення відповідачами неправомірних дій в ході вказаного досудового розслідування, зокрема, визнання неправомірними дій чи бездіяльності зазначених органів чи їх посадови їх осіб у встановленому законом порядку, внаслідок чого відсутні підстави для відшкодуванні такої шкоди в порядку, визначеному ст. 1176 ЦК України. Апелянт вважає, що за наявності доказів перебування опечатаних сосудів Дьюара на зберіганні в якості речових доказів у відповідачва-1, зокрема у структурному підрозділі у м. Одесі, питання щодо стягнення вартості зазначеної продукції, як втраченої чи знищеної є передчасним. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не надано обґрунтування неможливості відшкодування шкоди в натурі, не надано доказів втрати чи знищення вилучених ТМЦ; посилання позивача на те, що товар може бути відсутній у зазначених сосудах Дьюара, а також те, що закінчився строк придатності зазначеного товару, передбачений умовами договору є припущенням та не підтверджується належними доказами.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/17195/16; призначено апеляційну скаргу до розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.
08.02.2021 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення, в яких позивач вказує, що для ефективного способу захисту є визначення резолютивної частини оскаржуваного рішення в такій редакції: «Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" грошові кошти в розмірі 85272000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди.».
В судове засідання апеляційної інстанції 08.02.2021 представники відповідача-1, -3, третіх осіб не з`явились.
Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачам.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься конверт з копією ухвали суду апеляційної інстанції від 09.12.2020, який надсилався Товариству з обмеженою відповідальністю "Каптур" за адресою: 54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 12, причиною повернення зазначено "за закінченням терміну зберігання".
Вказана адреса є адресою місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Каптур" згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.
Також в матеріалах справи міститься конверт з копією ухвали суду апеляційної інстанції від 09.12.2020, який надсилався Товариству з обмеженою відповідальністю "РА Логістик" за адресою: 65028, м. Одеса, вул. Новосельського, 32, пр.1, причиною повернення зазначено "за закінченням терміну зберігання".
Вказана адреса є адресою місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "РА Логістик" згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.
У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення ст зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).
У свою чергу, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Ухвали Північного апеляційного господарського суду у даній справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Також слід врахувати, що Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі №2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного ст незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача-1, -3, третіх осіб.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/17195/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.
13.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Каптур" (продавець) та Компанією "BIO Cosmetics UA Ltd" (покупець) укладено контракт №FS/102, відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити покупцю, а покупець - оплатити товар - сировину тваринну для косметичної промисловості, ціна та обсяг поставки якої визначається погодженими сторонами специфікаціями, які є невід`ємною частиною контракту.
Відповідно до специфікації №3 від 12.12.2014 до контракту продавець зобов`язався поставити сировину тваринну для косметичної промисловості (сперма биків) у кількості 836000 гранул заморожених загальною вартістю 85272000 грн. Поставка здійснюється на умовах СРТ (Грузія, м. Поті) відповідно до умов ІНКОТЕРМС-2010.
У відповідності до п. 5.4 контракту право власності на товар та ризики переходять від продавця до покупця після передачі товару міжнародному перевізнику.
12.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "РА Логістик" (експедитор) та Компанією "BIO Cosmetics UA Ltd" (замовник) укладено договір                               №009/12/ОДЗ про надання послуг у сфері організації перевезення товарів.
12.02.2015 товар було завантажено на вантажний автомобіль з причепом НОМЕР_1 , що підтверджується міжнародною вантажно-транспортною накладною, яка міститься у матеріалах справи. 
Вартість товару підтверджується: довідкою РТПП Миколаївської області № 26-67 від 02.07.2014, довідкою Аграрної біржі № 15 від 26.01.2015 та експертним висновком РТПП Миколаївської області № 120-312 від 06.04.2015.
Відповідно до п. 5.4 Контракту №FS/102 від 13.11.2014  право власності на товар перейшли позивачу після передачі товару міжнародному перевізнику.
Позивачем були здійснені часткові оплати за товар міжнародними переведеннями  №19 від 30.04.2015  на суму 9974760,00 грн, № 20 від 06.05.2015  на суму 5297240,00 грн, № 21 від 06.05.2015  на суму 35049200,00 грн та №22 від 13.05.2015  на суму 34950800,00 грн, що разом складає заявлену позивачем вимогу про солідарне стягнення шкоди, завданої втратою товару - сировини тваринної у сумі 85272000,00 грн.
13.02.2015 Миколаївською митницею оформлено вантажно-митну декларацію ЕК10АА №504060000/2015/000635 на вантаж: сировина тваринна для косметичної промисловості ТУ У 01.4-38752105.001:2014 (сперма биків) в кількості 836000 шт. гранул в контейнерах (сосудах Дьюара) з рідким азотом, на загальну суму 85272000 грн (автомобіль LLS078/DF142В).
14.02.2015  вантажний автомобіль № LLS078/DF142В з вантажем, належним позивачу, надійшов на поромний комплекс пункту пропуску "Іллічівський морський торгівельний порт" у зону митного контролю відділу митного оформлення № 3 митного поста "Іллічівськ" Одеської митниці ДФС та було надано митну декларацію.
У зв`язку з розслідуванням кримінального провадження відносно СП ТОВ "Оптима Фарм ЛТД" 26.02.2015  на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.02.2015  № 760/3766/15-к старшим слідчим з ОВС СУФР міжрегіонального ГУ ДФС ЦО з ОВС - Польща О.С. в присутності водія автомобіля  № LLS078/DF142В проведено обшук автомобіля, в ході якого було вилучено 11 сосудів з переміщуваними товарами №№ 25, 58, 22, 59, 51, 08, 23, 26, 30, 31, 23, оформленими Миколаївською митницею за МД від 13.02.2015  №504060000/2015/000635. Вказане підтверджується листом Одеської митниці ДФС України від 20.03.2015  № 767/10/15-70-62, протоколом обшуку від 26.02.2015  та не заперечується представниками сторін.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2015  у справі № 760/4174/15-к накладено арешт на тваринну сировину для косметичної промисловості, а саме сосуди №№ 25, 58, 22, 59, 51, 08, 23, 26, 30, 31, 23.
З протоколу обшуку від 26.02.2015, складеного старшим слідчим з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань МГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників лейтенантом податкової міліції Польща О.С. у присутності понятих, вилучено 11 сосудів, у кожному з яких знаходиться однакова кількість "сировини тваринної для косметичних цілей по 0,2 мл".
Згідно з протоколом огляду від 06.03.2015, складеного старшим слідчим ОВС шостого відділу кримінальних розслідувань СУФР МГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків капітаном міліції Януковичем І.В. в межах проведення досудового розслідування по к/п №32015100110000040, проведено огляд сосудів Дьюара, вилучених за протоколом обшуку від 26.02.2015  та з метою забезпечення умов зберігання тваринної сировини в посудинах у відповідності до ДСТУ був залучений спеціаліст по роботі з рідким азотом та тваринною сировиною підприємства ТОВ "Центр репродукції тварин" Лінецький В.О. При відкритті вказаних посудин з метою дозаправки рідким азотом спеціалістом встановлено порушення власником (суб`єктом господарювання, який здійснював експортну операцію в адресу підприємства нерезидента України) технічних умов зберігання тваринної сировини згідно з нормами ДСТУ, а саме технічно неможливо провести замір рідкого азоту через переповнення посудин Дьюара сировиною більш ніж на 2/3 рівня посудини, встановленого технічними умовами зберігання зазначеної сировини. Вказані посудини було дозаправлено спеціалістом рідким азотом, після чого опечатано контрольною смужкою з відбитками печатки СУ ФР МГУ ДФС - ЦО з ОВП. Умови зберігання та дозаправки вказаних посудин співробітниками СУ ФР МГУ ДФС - ЦО з ОВП не порушувались. Огляд проводився в приміщенні СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченко, 151.
Постановою заступника Генерального прокурора України від 27.03.2015  визначено підслідність у кримінальному провадженні 32015100110000040 від 13.02.2015  за слідчим відділом фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та доручено СВ ФР ДПІ у Шевченківському районі здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Листом №1924/10/28-10-09-02 від 01.04.2015 на виконання постанови Генеральної прокуратури України про визначення підслідності від 27.03.2015, відповідач-1 направив ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві матеріали кримінального провадження №32015100110000040 та повідомив, що під час проведення обшуку у кримінальному проваджені вилучено сировину тваринну для косметичної промисловості, яку визнано речовим доказом та накладено арешт. Зберігається дана продукція за місцем розташування 6 ВКР Слідчого управління фінансових розслідувань МГУ ДФС - ЦО з ОВП за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 151.
Постановою від 16.04.2015 слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві кримінальне провадження  № 32015100110000040 від 13.02.2014 закрито у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2015  скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 на майно позивача - сировину тваринну для косметичної промисловості, яке є речовими доказами, а саме сосуди Дьюара №№ 25, 58, 22, 59, 51, 08, 23, 26, 30, 31, 23. 
Листом від 19.05.2015 №2044/10/26-59-09-01 слідчий першого відділу кримінальних розслідувань СУФР ДПІ у Шевченківському районі повідомив представника позивача про те, що у зв`язку із скасуванням арешту на речові докази директору фірми нерезидента або особам, які мають відповідні повноваження необхідно з`явитись за адресою:  м. Одеса, пр. Шевченка, б.15/1 для отримання ТМЦ.
Листом від 19.05.2015  № 2750/10/28-10-09-02 відповідач-1 просив начальника СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві негайно вирішити питання щодо транспортування спірної сировини тваринної до місця проведення досудового розслідування.
Заступником начальника СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі м. Києва направлено на адресу СУФР МГУ ДФС - ЦО з ОВП лист № 6985/7/26-59-09-01 від 25.05.2015 з копією ухвали Шевченківського районного суду від 12.05.2015  для прийняття рішення щодо повернення арештованого майна.
Колегією суддів встановлено, що позивач звертався до СДПІ з ОВП у м. Одесі з заявою про повернення вилученого майна, проте листами від 09.06.2015  та від 24.06.2015  надано відповіді, що працівниками ОУ СДПІ з ОВП у м. Одесі товар не вилучався та на зберігання не передавався.
Позивач також звертався з відповідними листами на адреси старшого слідчого з ОВС СУ ФР МГУ ДФС - ЦО з ОВП Польщі О.С. та слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУФР ДПІ у Шевченківському районі м. Києва Левченка В.В. та СДПІ з ОВП у м. Одесі, однак листи-відповіді в матеріалах справи відсутні.
Предметом спору у даній справі є солідарне стягнення з відповідачів-1, -2 шкоди, заподіяної неправомірними діями посадових осіб Державної фіскальної служби, яка завдана втратою товару - сировини тваринної в розмірі 85272000,00 грн - задекларованої вартості придбаного товару згідно контракту № FS/102 від 13.11.2014.
Згідно зі ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 Цивільного кодексу України.
Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 920/715/17 від 12.03.2019.
Дії (бездіяльність) відповідачів-1, 2, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (ст. 11 ЦК України).
Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Колегією суддів встановлено, що відповідачем-1 та СУФР ДПІ у Шевченківському районі (замінено правонаступником) здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 32015100110000040, в ході якого, на підставі ухвали слідчого судді, було, зокрема, вилучено та долучено в якості речових доказів, належних позивачу товарно-матеріальних цінностей - сировини тваринної для косметичної промисловості в заморожених гранулах по 0,2 мл, у кількості 836 000 шт., що знаходився в 11 сосудах Дьюара Х-40СКП на трьох пластикових палетах, накладено на них арешт. 
Зазначені речові докази було передано на зберігання до 6 ВКР Слідчого управління фінансових розслідувань МГУ ДФС - ЦО з ОВП за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 15/1, яке є структурним підрозділом відповідача-1. 
У зв`язку із зміною підслідності кримінального провадження, відповідачем-1 було передано матеріали кримінального провадження СУФР ДПІ у Шевченківському районі (замінено правонаступником), однак, речові докази було залишено на зберіганні у 6 ВКР Слідчого управління фінансових розслідувань МГУ ДФС - ЦО з ОВП за адресою: м. Одеса,  пр-т Шевченка, 15/1. 
Таким чином судом встановлено, що вилучені сосуди Дьюара були розміщені на зберігання до структурного підрозділу відповідача-1 - 6 ВКР Слідчого управління фінансових розслідувань МГУ ДФС - ЦО з ОВП за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 15/1, де й продовжували знаходитись. Доказів переміщення вищенаведених речових доказів в інше місце зберігання до матеріалів справи не надано.
Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений частиною четвертою статті 168 КПК України.
Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 визначені правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.
Відповідно до пункту 27 Порядку № 1104 схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку.
У відповідності до п. 5 Порядку № 1104 умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. 
Пунктами 12, 26 Порядку №1104 визначено, що передача на зберігання речових доказів, які за своїми властивостями повинні зберігатися в обладнаному приміщенні чи спеціальному сейфі, здійснюється відразу після їх взяття на облік у книзі обліку. Зберігання речових доказів у вигляді об`єктів біологічного походження, які потребують спеціальних умов зберігання, забезпечується державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність, за узгодженням з її керівництвом.
Також, у відповідності до пунктів 13, 14 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27.08.2010  речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол. Відповідальною за зберігання речових доказів, приєднаних до справи, є особа, яка проводить дізнання, слідчий, в суді - суддя, відповідальний працівник апарату суду або керівник апарату суду, а в експертній установі - співробітник експертної установи, у віданні якого речові докази перебувають у відповідний період, або керівник експертної установи.
Однак в порушення вищезазначених пунктів Порядку та Інструкції відповідачі не забезпечили передання для зберігання товару (об`єкту біологічного походження, який потребує спеціальних умов зберігання) до спеціалізованої державної установи, що здійснює судово-експертну діяльність.
Враховуючі специфіку товару, не передання його на зберігання до спеціалізованої експертної установи, та нездійснення відповідачами дозаправки сосудів Дьюару рідким азотом з 26.02.2015  - знаходження властивостей та якості товару у первісному стані є неможливим з весни 2015 р., що означає повне псування та втрату товару.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат Шубіна Яна В`ячеславівна зверталась з листами:
- про огляд та повернення майна, арешт якого скасовано від 19.06.2015  - до Слідчого 1-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі ТУ ДФС у м. Києві Левченко В.В.;
- про огляд та повернення майна, арешт якого скасовано від 19.06.2015  - до Старшого слідчого 1-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Польщі Олександра Сергійовича;
- про повернення вилученого майна від 09.06.2015  - до начальника СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС (м. Одеса, пр. Шевченко, 15/1).
В цих заявах зазначено, зокрема, що 03.06.2015  представник Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" адвокат Шубіна Я.В. відвідала СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС (за адресою м. Одеса, пр. Шевченко, 15/1), де пред`явила лист слідчого Левченко В.В. про видачу вантажу Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" та просила надати можливість оглянути вантаж.
Однак начальник ВКР СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС відмовився надати можливість оглянути вантаж та відмовився передати вантаж власнику Компанії "BIO Cosmetics UA LTD", зазначивши при цьому, що для видачі вантажу слідчий Польща О.С, який передав вантаж на відповідальне зберігання, має написати лист на адресу СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС з клопотанням про видачу вантажу Компанії "BIO Cosmetics UA LTD".
Позивач зазначав, що неодноразово звертався до слідчих органів з проханням повернення вантажу, зокрема, надання можливості оглянути вантаж: сировину тваринну для косметичної промисловості та перевірити рівень рідкого азоту, кількість та якість вантажу. 
При цьому, як на доказ ненадання товару для огляду позивач посилався на Експертний висновок Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області № 120-0809 від 25.06.2015 .
Дослідивши зазначений Експертний висновок судом встановлено, що відповідно до Експертного висновку експерт, у складі створеної комісії замовника експертизи (Компанії "BIO Cosmetics UA LTD") прибув 25.06.2015  на огляд вантажу в м. Одесу за адресою пр. Шевченка, 15/1.
За результатами перемовин замовника експертизи з представником слідчих органів: слідчим по особливо важливим справам шостого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань МГУ Міндоходів ДФС - Центрального офісу обслуговуванню крупних платників в м. Одесі міжрегіонального головного управління Янукович І.В. та співробітників СДПІ з ОВП в м. Одесі МГУ Міндоходів (пр. Шевченко, 15/1 в м. Одесі), було підтверджено наявність вантажу, надана можливість замовнику оглянути сосуди Дьюара. В огляді, розкритті та проведенні експертизи вантажу, експерту відмовлено.
Таким чином, із зазначеного Експертного висновку та листів вбачається, що представник Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" з`являвся до місця зберігання вантажу (м. Одеса, пр. Шевченко, 15/1), неодноразово звертався до органів та посадових осіб, що були учасниками процесу щодо виїмки та зберігання товару, та просив надати можливість оглянути та отримати вантаж, однак йому було відмовлено.
Також суд звертає увагу, що позивачем неодноразово наголошувалося, що сосуди Дьюара, не є безпосереднім товаром, а є лише зовнішньою упаковкою, необхідною для зберігання товару. Безпосереднім товаром є сировина тваринна для косметичної промисловості (сперма биків) в заморожених гранулах по 0,2 мл в кількості 836 000 шт, з огляду на що для встановлення наявності відсутності якості товару, у зв`язку з його специфікою, необхідне попереднє розкриття сосудів Дюара та проведення експертизи вмісту. 
В ході розгляду даної справи, з урахуванням специфіки товару, для підтвердження чи спростування вказаного позивачем факту щодо належності умов зберігання товару, встановлення його наявності чи відсутності, апеляційним судом ухвалами від 20.04.2017 та 26.10.2017 призначено судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено, зокрема, одне з запитань:
- чи є в наявності сировина тваринна для косметичної промисловості ТУ У 01.4-38752105.001:2014 (сперма биків) в кількості 836000 шт. гранул по 0,2 мл в кріобіологічних сосудах (сосудах Д`юара) моделі "Х-40СКП" №№ 25, 58, 22, 59, 51, 08, 23, 26, 30, 31, 23.
Зобов`язано відповідача-3 Спеціалізовану Державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів забезпечити безперешкодний доступ експерта за адресою: м. Одеса, пр. Шевченко, б. 15/1 у приміщенні СДПІ з ОВП у м. Одесі, та перебуває у користуванні 5-го відділу розслідувань кримінальних проваджень СУ ФР ОВПП ДФС (колишній 6 відділ кримінальних розслідувань СУ ФР МГУ ДФС - ЦО з ОВП) до об`єктів експертизи, а саме сировини тваринної (сперми биків) в кількості 836000 шт. гранул по 0,2 мл в кріобіологічних сосудах (сосудах Дьюара) моделі "Х-40СКП" №№ 25, 58, 22, 59, 51, 08, 23, 26, 30, 31, 23.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 01.03.2018  зобов`язано позивача - Компанію "BIO COSMETICS UA LTD" здійснити перевезення об`єктів експертизи - сосудів Дьюара в розпорядження експерта та забезпечити присутність представників Офісу великих платників податків державної фіскальної служби під час здійснення перевезення.
Вказана судова експертиза проведена не була, про що зазначено Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз в повідомленні про неможливість надання висновку судової експертизи, оскільки станом на 17.07.2018 відповідь на клопотання експерта від 22.01.2018 та виконання вимоги ухвали суду від 01.03.2018 щодо зобов`язань Позивача здійснити перевезення об`єктів експертизи сосудів Дьюара в розпорядження експерта та забезпечити присутність представників Відповідача 1 під час перевезення до КНДІСЕ не надійшла. У зв`язку з невиконанням клопотання експерта, ненадання об`єктів дослідження та додаткових матеріалів справи у повному обсязі ухвалу суду залишено без виконання.
При цьому, колегією суддів встановлено, що 20.03.2018 та 30.05.2018  Компанія "BIO COSMETICS UA LTD" зверталась до Офісу великих платників податків ДФС з листами про перевезення об`єктів експертизи, в яких просила на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 у справі №910/17195/16, терміново:
- повідомити компанію "BIO COSMETICS UA LTD" про контактну особу Офісу великих платників податків ДФС та дату, час, місце, порядок передачі об`єктів експертизи кріобіологічних сосудів (сосуди Дюара) моделі "X-40СКП" №№ 25, 58, 22, 59, 51, 08, 23, 26, 30, 31, 23 Компанії "BIO COSMETICS UA LTD" для подальшого їх перевезення та передання судовому експерту;
- забезпечити присутність представників Офісу великих платників податків ДФС під час здійснення перевезення об`єктів експертизи в розпорядження експерта, повідомивши інформацію про таких представників.
Однак на зазначені листи Офіс великих платників податків ДФС надав лист-відповідь № 028472/10/28-10-23-01 від 04.07.2018, яким прохання Компанії "BIO COSMETICS UA LTD" не задовольнив та зазначив, що листом № 1924/10/28-10-09-02 від 01.04.2015 матеріали кримінального провадження №32015100110000040 направлено до СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, у зв`язку із чим відповідальність за зберігання вилученого майна (об`єктів експертизи) перейшла саме до СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві. Разом з тим, в цьому ж листі зазначено, що місце зберігання вилучено під час обшуку сировини - м. Одеса, просп. Шевченка, 15/1 (адреса структурного підрозділу Офісу великих платників податків ДФС).
Отже, позивачем вжито всіх необхідних заходів для виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 у справі №910/17195/16, разом з тим, у зв`язку із бездіяльністю Офісу великих платників податків ДФС остання виконана не була, що призвело до не проведення експертизи у справі.
В свою чергу, відповідачі не узгоджували позивачу час та порядок перевезення об`єктів дослідження (товару) в розпорядження експерта, та самостійно не здійснили перевезення об`єктів дослідження (товару) в розпорядження експерта без будь-яких обґрунтованих підстав. Жодних доказів неможливості або перешкод для виконання ухвал про призначення експертизи, та здійснення самостійного перевезення об`єктів дослідження (товару) в розпорядження експерта відповідачі не надали.
Таку поведінку (бездіяльність) відповідачів суд першої інстанції правомірно оцінив як навмисне ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, неподання доказів без поважних причин з метою приховування втрати товару через його повне псування та втрату властивостей та якості.
Дані обставини вказують на те, що Офіс великих платників податків ДФС ухилився від участі в експертизі, що перешкодило її проведенню.
У відповідності до частини четвертої статті 102 ГПК України у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні. 
Оскільки, Офісом великих платників податків ДФС належними доказами в розумінні чинного законодавства не було доведено неможливості надання позивачу об`єктів експертизи (на виконання ухвал суду та клопотання експерта), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про визнання встановленою обставину, що сировину тваринну для косметичної промисловості ТУ У 01.4-38752105.001:2014 (сперма биків) в кількості 836 000 шт. гранул по 0,2 мл в кріобіологічних сосудах (сосудах Дьюара) моделі "Х-40СКП" №№ 25, 58, 22, 59, 51, 08, 23, 26, 30, 31, 23 було втрачено відповідачами. 
З урахуванням неможливості надання експертного висновку із запитуваних питань, обумовлену діями Офісу великих платників податків ДФС, відсутності у матеріалах справи доказів повернення вилученого товару, з огляду на те, що такий обов`язок чинним законодавством покладається на органи, якими вилучено майно, обставина щодо відсутності вилученого у позивача товару, на переконання суду, є встановленою та доведеною.
У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість (ст. 100 КПК України).
Відповідно до статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За змістом статті 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.
Отже, обов`язок належно зберігати тимчасово вилучене майно та негайно повернути тимчасово вилучене майно після скасування ухвали про накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством.
Як встановлено вище, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2015  скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2015  на майно позивача - сировину тваринну для косметичної промисловості, яке є речовими доказами, а саме сосуди Дьюара №№ 25, 58, 22, 59, 51, 08, 23, 26, 30, 31, 23. 
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів повернення вказаного майна позивачу, що є порушенням ст. 169 КПК України.
Вказана неправомірна поведінка відповідача-1 призвела до завдання позивачу збитків у вигляді вартості неповернутого майна.
Норми статті 1192 Цивільного кодексу України надають потерпілому право вибору способу відшкодування шкоди. При розгляді спору про відшкодування шкоди шляхом покладення на особу обов`язку відшкодувати її в натурі (надати річ того ж роду і якості, полагодити пошкоджену річ тощо) слід серед іншого встановити можливість відшкодування шкоди в натурі винною особою.
Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 13 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Колегія суддів вважає, що позивачем правомірно визначено розмір майнової шкоди, як вартість вилученого майна у розмірі 85272000,00 грн.
Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001  у справі № 1-36/2001 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2000 рік" та статті 25 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" (справа про відшкодування шкоди державою), також визначено, що шкода, завдана незаконними діями державних органів, відшкодовується за рахунок державного бюджету.
Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
У підпункті 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Державною казначейською службою України. Зазначені рішення передаються до Державної казначейської служби України для виконання.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України № 460/2011 від 13.04.2011 , Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. 
Підпунктом 5 пункту 4 вказаного Положення визначено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Порядок безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам встановлено у пунктах 35-40 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 на виконання пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України.
Згідно з пунктом 38 вказаного Порядку для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.
Відтак, безспірне списання коштів державного бюджету в рахунок відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам незаконними діями та рішеннями органів державної влади, покладено саме на Державну казначейську службу України, а не його територіальні органи.
За таких обставин, відшкодування шкоди позивачу підлягає за рахунок Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України, у зв`язку із чим вимога позивача про солідарне стягнення шкоди з відповідачів-1, -2 не підлягає задоволенню. 
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем належним чином доведене порушення його прав з боку відповідача-1, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України майнової шкоди в сумі 85272000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме: підлягають стягненню з Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України на користь Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" грошові кошти в розмірі 85272000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби. 
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/17195/16 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/17195/16 повернути Господарському суду міста Києва.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.02.2021.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                М.Г. Чорногуз