УХВАЛА

01 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  909/722/14 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Васьковського О.В.
 
розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
на постанову  Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 
у складі колегії суддів: О.Л. Мирутенко (головуючого), М.Б. Желік, О.С. Скрипчук,
та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 
(та протокольну ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи)
у складі судді Рочняк О.В.
у справі № 909/722/14
за позовом      ОСОБА_1 
до   Приватного підприємства  "М-Туройл"
про визнання за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали (секції кованих огорож, комплекти металоконструкцій, хвіртки, тротуарної плитки, навісів, покритих ондуліновим шифером, цегляної перегородки, фундаменту) та збудованої з них конструкції на фундаменті, які розміщені по АДРЕСА_1 (позаду кафе "Вікторія") та включені до ліквідаційної маси боржника ПП "М-Туройл" як "тераса", огорожа, хвіртка, огорожа; 
- виключення з ліквідаційної маси банкрута ПП "М-Туройл" належне ОСОБА_1 на праві власності майно, а саме: секції кованих огорож, комплекти металоконструкцій, хвіртка, тротуарна плитка, навіси, покриті ондуліновим шифером, цегляні перегородки, фундамент та збудовану з них конструкцію на фундаменті, які розміщені по АДРЕСА_1 (позаду кафе "Вікторія") та включені як "тераса", огорожа, хвіртка, огорожа; 
- зобов"язання ПП "М-Туройл", керівником якого виступає арбітражний керуючий Бігун Р.Д., упорядкувати/відновити усю документацію щодо маси ліквідаційного майна ПП "М-Туройл" та складових його частин у відповідності до вимог закону та з врахуванням прийнятих з даного приводу рішень судів
у справі 
про банкрутство Приватного підприємства "М-Туройл",

ВСТАНОВИВ:
15.01.2021, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 (з протокольною ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи) у справі №909/722/14 в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Як вбачається з касаційної скарги, предметом касаційного оскарження є постанова Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020, якою переглянуто рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 (з протокольною ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи); повний текст постанови апеляційного суду складено 16.12.2019, оприлюднено в ЄДРСР 18.12.2020.  
Отже, постанова Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі №909/722/14 підлягала касаційному оскарженню протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (16.12.2020), а саме до 05.01.2021 включно.
Проте ОСОБА_1 касаційну скаргу направив до Верховного Суду 15.01.2021, шо підтверджується відмидком календарного штемпеля на поштовому конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, однак, не клопотав про поновлення пропущеного процесуального строку в прохальній частині касаційної скарги. 
При цьому, скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, в її мотивувальній частині повідомляв, що оскільки ознайомився з повним текстом постанови 28.12.2020 з ЄДРСР, отже строки касаційного оскарження дотримані. 
Згідно з частиною 3 статті 292 ГПК касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-ІХ, згідно з яким, зокрема, змінено підстави касаційного оскарження судових рішень.
Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).
При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Крім того, заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Лише посилання скаржника, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на порушення норм процесуального та матеріального права, неврахування висновків Верховного Суду, без зазначення конкретних норм права (пункт, частина, стаття), які, на думку скаржника, неправильно чи з порушенням застосовано судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не можна вважати таким, що відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що підставою касаційного оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі № 909/722/14 скаржник вважає наявність випадків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. При цьому в обґрунтування підстав касаційного оскарження, встановленими пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржником не наведено.
Отже, подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 (з протокольною ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи) у справі №909/722/14 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - заявнику касаційної скарги необхідно подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з   наведенням підстав для його поновлення та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав, а також виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Разом з  касаційною скаргою ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи у справі №909/722/14.
Клопотання ОСОБА_1 про призначення будівельно-технічної експертизи не підлягає задоволенню згідно з приписами частин 1 і 2 статті 300 ГПК, оскільки судові рішення у касаційному порядку переглядаються в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, а суд касаційної інстанції перевіряє лише правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-
УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1  у задоволенні клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи у справі №909/722/14.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 (з протокольною ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи) у справі №909/722/14 залишити без руху.
3. ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня вручення ухвали надати суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з  наведенням підстав для його поновлення та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав, а також виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
4. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статтею 292 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                            О.В. Васьковський