ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 р.	Справа № 13083/10/2070	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Кріт Т.В.,   
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., повний текст складено 12.08.20 року) по справі № 13083/10/2070
за позовом      ОСОБА_1  
до     Державної митної служби України                
про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати незаконним і скасувати наказ Державної митної служби України від 27.07.2010 №1450-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";
- поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній митній службі України на посаді начальника митниці, віднесеної до номенклатури Голови Держмитслужби України;
- стягнути з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011, залишеною без змін ухвалю Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011 позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ Державної митної служби України від 27.07.2010 №1450-к "Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Куп`янської митниці". Зобов`язано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці. Стягнуто з Державної митної служби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 105 316 гривень 83 копійок. В іншій частині задоволення позову - відмовлено.
12.09.2011 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 2а-13083/10/2070, який пред`явлено позивачем до примусового виконання.
02.08.2012 державним виконавцем відкрито виконавче провадження  та вказано: боржнику виконати судове рішення негайно (т. 3 а.с. 13).
На виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 Державна митна служба України наказом від 09.07.2013 скасувала наказ  Державної митної служби України  від 27.07.2010 № 1450-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновила ОСОБА_1 на посаді Сумської митниці з 28.07.2010 (т. 4 а.с. 118)
10.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив:
- визнати причину пропуску строку для подання заяви - поважною та поновити строк для подачі заяви;
- визнати протиправною бездіяльність Державної митної служби України по виконанню постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 2-а-13083/10/2070 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці;
- зобов`язати Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній митній служби України на посаді рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 2-а-13083/10/2070 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді рівнозначній посаді начальника Куп`янської митниці.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі заяви залишено без задоволення. Заяву ОСОБА_1  від 10.07.2020 повернуто заявнику без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просить її скасувати та направити заяву від 10.07.2020 для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем у заяві від 10.07.2020 вказано належного відповідача, копія якої направлялась відповідачу.
Також зазначає, що приймаючи рішення про відмову у визнанні підстав пропуску позивачем на подання заяви в порядку ст. 383 КАС України поважними, суд першої інстанції позбавив його права на судовий захист, оскільки відповідачем рішення суду не виконано, що свідчить про його протиправну бездіяльність. Також зауважує, що про поновлення його на посаді начальника Сумської митниці він дізнався тільки 03.07.2020, з дня отримання листа від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та в межах 10 днів, тобто в строки, встановлені ст. 383 КАС України звернувся із зазначеною заявою. Проте до цього часу фактичного поновлення на посаді не відбулося, у нього на руках перебуває трудова книжка, в до якої не внесено запис про поновлення на посаді, жодних коштів йому не виплачено.
Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки заяві позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення від 12.03.2011.
Державна митна служба України  (далі  - відповідач) подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.   
Відповідно до ч. 4 ст.  229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається    в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Повертаючи заяву про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та встановлення судового контролю суд першої інстанції виходив із того, що позивачем порушено вимоги ч.ч. 2, 5 ст. 383 КАС України, а саме: не надано доказів направлення заяви іншим учасникам справи, вказано неналежного відповідача та заяву подано з пропуском строку, передбаченого ч. 4 ст. 383 КАС України, поважних причин такого пропуску не наведено. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином,  рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Згідно з ч.ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 2 ст.383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Відповідно до  ч. 3 ст. 383 КАС України  на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Згідно з ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 2 ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).
Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Вирішуючи питання про повернення заяви суд першої інстанції вважав, що  вона, зокрема,  не відповідає вимогам ч. 2-4 ст. 383 КАС України, а саме: не вказано належного відповідача, не надано доказів надсилання вказаної заяви іншим учасникам справи та пропущено строк на подання такої заяви.
Колегія суддів вважає зазначені висновки суду передчасними з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подано заяву в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України, відповідачем у якій зазначено Державну митну службу України. 
05.08.2020 копію заяви направлено відповідачу, що підтверджується описом поштового вкладення та накладною (т. 3 а.с. 195-196).
Таким чином, на момент постановлення оскаржуваної ухвали матеріали справи містили докази направлення заяви відповідачу, що свідчить про виконання позивачем вимог ч. 3 ст. 383 КАС України.
Судом першої інстанції не вказано підстав неврахування вказаних доказів та не надано їм оцінки.
Щодо висновків суду про зазначення позивачем неналежного відповідача,  колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати, зокрема, за заявою в порядку ст. 383 КАС України, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Колегія суддів зауважує, що обов`язок розглянути справу за участі належних сторін покладається на суд, отже суд першої інстанції мав вирішити питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача під час розгляду заяви по суті, а не повертати заяву з підстав його неналежності.
Враховуючи вищевикладене, висновки суду в цій частині є помилковими.
Щодо пропуску заявником строку на подання заяви в порядку ст. 383 КАС України колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено, що листом від 27.01.2020 Державна митна служба України повідомила ОСОБА_1 , що на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011 у справі № 2-а-13083/10/2070, наказом Державної митної служби України від 09.07.2013 № 1050-к його поновлено на рівнозначній посаді начальника Сумської митниці з 28.07.2010. Вказаний лист заявником отримано 25.02.2020.
Суд першої інстанції вважав, що саме з цієї дати позивач дізнався про порушення своїх прав та мав звернутися протягом 10 днів із заявою в порядку ст. 383 КАС України, проте останній пропустив вказані строки та належних підстав пропуску не вказав. 
Разом з тим, судом першої інстанції не з`ясовано обставини не своєчасного звернення до суду заявника, не надано заявнику можливості обґрунтувати наявність обставин що перешкоджали своєчасному зверненню до суду, отже висновки про пропуск строку заявником зроблені судом передчасно.
Колегія суддів зазначає, що фактично, повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції лише констатував факт перебігу терміну з моменту отримання листа від 25.02.2020 до моменту звернення до суду, не надавши належної оцінки доводам позивача, викладеним в заяві щодо строку звернення до адміністративного суду. 
Висновки суду про те, що строк звернення із відповідною заявою обмежено строком пред`явлення до виконання виконавчого листа, що в спірних правовідносинах є 10.08.2011 зроблені судом без врахування обставин оскарження судового рішення в апеляційному та касаційному порядку, пред`явлення позивачем до примусового виконання виконавчого листа  № 2а-13083/10/2070  та відкриття виконавчого провадження з його виконання 02.08.2012. (т. 3 а.с. 13).
З листа Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.04.2020 вбачається, що 24.07.2013 державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження (т. 4 а.с. 38).
При цьому, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 по справі №2-а-13083/10/2020 замінено сторону виконавчого провадження Державну митну службу України на Державну фіскальну службу по справі №2а-13083/10/2070.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не досліджено та надано оцінки вказаним обставинам, не взято до уваги, що позивачем своєчасно пред`явлено виконавчий лист до виконання, не з`ясовано чи перебуває на виконанні вказаний виконавчий лист, не надано оцінки на факт заміни сторони у виконавчому провадженні після прийняття постанови про його закінчення, а тому ухвала суду постановлена без з`ясування всіх обставин у справі, з порушенням норм процесуального права у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Щодо повернення судом першої інстанції заяви позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2011, колегія суддів зазначає, що судом не надано жодної оцінки щодо відповідності останньої вимогам ст. 382 КАС України, а тому передчасно повернуто її позивачу.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку щодо передчасності та необґрунтованості висновків суду першої інстанції, які стали підставами для повернення заяви ОСОБА_1 .
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми процесуального права, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 34, 243, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року по справі № 13083/10/2070  скасувати.
Справу № 13083/10/2070 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  18.01.2021 року