УХВАЛА

15 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/7128/15
адміністративне провадження № К/9901/6143/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Губської  О.А., 
перевіривши касаційну скаргу Київської міської прокуратури 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року 
у справі №826/7128/15 
за позовом ОСОБА_1 
до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури м. Києва
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Київської міської прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №826/7128/15, предметом розгляду якої є:
- скасування наказу Генерального прокурора України № 215к від 23.03.2015 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Дніпровського району міста Києва;
- поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника Київської місцевої прокуратури № 4;
- зобов`язання Офісу Генерального прокурора проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади»;
- стягнення з Прокуратури міста Києва на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 23 березня 2015 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України № 215к від 23.03.2015 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Дніпровського району міста Києва; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Дніпровського району міста Києва, з 24.03.2015; стягнуто з Прокуратури міста Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 578     062,80 грн, з 24.03.2015 по 25.08.2020; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді на посаді прокурора Дніпровського району міста Києва та в частині стягнення з Прокуратури м.Києва середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 8 526,00 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року змінено в резолютивній частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року в частині стягнення з Прокуратури міста Києва на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з Прокуратури міста Києва (03151, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, код ЄДРПОУ 02910019) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 577636 (п`ятсот сімдесят сім тисяч шістсот тридцять шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року залишено без змін.
У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права в частині стягнення з прокуратури міста Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Подана касаційна скарга із посиланням на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України обґрунтована тим, що оскаржувані судові рішення по справі є незаконними та постановлені з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній. При цьому скаржник вказував про неправильне застосування судами частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, що призвело до невірного вирішення спірних правовідносин в частині стягнення з прокуратури міста Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу.  
Суд не приймає доводи заявника, оскільки висновок щодо застосування частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі №826/808/16 та постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року по справі №808/8770/14. 
Інші підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України, скаржником не зазначені, що позбавляє можливості здійснити перевірку касаційної скарги у відповідності до вимог чинного законодавства.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 333 суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).  
Таким чином, наслідком існування висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, які зазначені в касаційній скарзі на судове рішення, з огляду на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, є відмова у відкритті касаційного провадження по справі. 
Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні. 
Враховуючи викладене, керуючись статтями 328, 330, 332, 333 КАС України,  
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Київської міської прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №826/7128/15 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури м. Києва про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак  О.А. Губська