ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2706/21 Справа № 215/6648/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Тарасенко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.
               за участю секретаря – Бондаренко В.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин фізичних осіб, 
та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин фізичних осіб 
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 
на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року,-
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області померла ОСОБА_4 , яка була її рідною тіткою. Отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_4 позивач не має можливості, оскільки відсутні всі необхідні документи для підтвердження родинних відносин. Вказувала, що для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй необхідно встановити факт родинних відносин. За таких обставин просила встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були рідними сестрами, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є племінницею ОСОБА_4 (том 1 а.с.2).
У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області померла ОСОБА_4 , яка була його рідною тіткою. Підтвердити родинні зв`язки із ОСОБА_4 не має можливості, оскільки у нього відсутні необхідні документи. Зазначав, що, крім нього, спадкоємцем ОСОБА_4 є ОСОБА_1 . За таких обставин просив встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були рідними сестрами, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінником ОСОБА_4 (том 1 а.с.23).

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року, ухваленим у складі судді Тарасенка О.В., первісний та зустрічний позови задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були рідними сестрами, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінниками ОСОБА_4 (том 1 а.с.43-45). 

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог, як по первісному, так і по зустрічному позовам (том 1 а.с.158-163). 

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року задоволено апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, – ОСОБА_3 , скасовано рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів (том 1 а.с.213-215).

Постановою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин скасовано, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 

  Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, з урахуванням Постанови Верховного Суду від 04 листопада 2020 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати. 

Судами встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області, її батьками записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (том 1 а.с.5)
З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 суди встановили, що ОСОБА_6 29 січня 1951 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (том 1 а.с.6). 
Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 встановлено, що у ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася дочка ОСОБА_2 (том 1 а.с.7) і 24 листопада 1961 року – син ОСОБА_2 (том 1 а.с.25)
З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 суди встановили, що ОСОБА_2 19 січня 1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на ОСОБА_12 (том 1 а.с.8).
Апеляційний суд з копії посвідки про народження ОСОБА_13 серії НОМЕР_5 встановив, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , у графі батько зазначено тільки прізвище ОСОБА_14 , у графі мати вказана ОСОБА_14 , ім`я неможливо встановити, по-батькові зазначено як ОСОБА_15 (том 1 а.с.174).

Скасовуючи постанову апеляційного суду, Верховний Суд зазначив, що у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції не дослідив питання, чи стосується прав та інтересів ОСОБА_3 оскаржуване нею рішення суду першої інстанції, не надав оцінки доводам та доказам особи, яка подала апеляційну скаргу, не мотивував свого рішення про порушення прав та інтересів особи, яка подала апеляційну скаргу, тому висновки про скасування рішення суду першої інстанції є передчасними. 

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи сторін, апеляційний суд дійшов таких висновків.
У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. 
Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). За правилами частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У справі, яка переглядається, із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулася особа, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, вважаючи, що рішенням суду вирішено питання про її права.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 посилалася на те, що оскаржуваним рішенням порушуються її права, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги тим, що за пропозицією працівника соціальної служби вона з травня 2015 року стала доглядати ОСОБА_4 і доглядала її по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній час свого життя померла знаходилася на лікуванні у 2 міській лікарні і вона постійно знаходилась поряд, купувала за свої кошти ліки, продукти харчування, засоби гігієни. 
ОСОБА_3 вказує, що у листопаді 2015 року вона звернулась в Сьому Криворізьку державну нотаріальну контору із заявою про відкриття спадщини за заповітом і отримала витяг зі спадкового реєстру №42536911, однак свідоцтво про право на спадщину вона не отримала, оскільки, як з`ясувалось виник спір між нею, як спадкоємцем за заповітом та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як спадкоємцями за законом. 
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Матеріалами справи підтверджено, що 29 липня 2015 року ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 (том 1 а.с.183). 
Постановою Державного нотаріуса Донцовою Н.Ю. від 17 березня 2016 року відмовлено спадкоємиці за заповітом ОСОБА_3 (апелянту) та спадкоємцям за законом — ОСОБА_1 (позивачу за первісним позовом) та ОСОБА_2 (позивачу за зустрічним позовом) у видачі Свідоцтв про спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки між спадкоємцями, - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір (том 1 а.с.184). 
Проте звертаючись до суду ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, не зазначив в якості співвідповідача іншого спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 
ОСОБА_3 до участі у справі залучено не було. Судом першої інстанції взагалі не було витребувано з нотаріальної контори спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , для з`ясування кола спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом до ч. 2,3 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.
Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд вказаними роз`ясненнями не керувався і в порушення вимог ст. 12, 51 ЦПК України, не роз`яснив позивачу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, у тому числі і щодо незалучення до участі у справі співвідповідача.
Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі співвідповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, не притягнув до участі у справі всіх осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, чим порушив норми процесуального права. За таких обставин рішення суду відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви з підстав незалучення до участі у справі належного відповідача.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 – задовольнити. 

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин скасувати та відмовити в задоволені позову. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: