ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 175/551/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року (суддя Новік Л.М.)  в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1  
до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції
про скасування постанов,-
в с т а н о в и в :
           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанови про накладання адміністративного стягнення серії ДП018 № 772363 від 06.02.2020, серії АР № 836590 від 07.02.2020, серії ДП018 № 653260 від 07.02.2020  про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 140 КУпАП.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року позов задоволено повністю. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачем не спростовано належними доказами факт встановленого правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспекторами відділу БДР УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було проведено обстеження автомобільних доріг територіального значення та складено рапорт від 06.02.2020 про встановлення порушень вимог п. 3.1.18 ДСТУ 3587-97.
Також інспекторами 06.02.2020 об 11:45 год., 12:35 год., 13:10 год., складено акти обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, в яких зафіксовано, що на відповідних дорожніх ділянках дорожня розмітка засніжена, прибирання снігу та обробка проїзної частини протиожеледними матеріалами не проведена. Всі три акти підписані посадовою особою, яка їх склала, та двома свідками.
Внаслідок встановлених порушень інспекторами складено на ім`я начальника ДРП-6 Савчука О.Ю. вимоги (приписи) про їх усунення та прийнято постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності відповідно до  ч. 1  ст. 140 КУпАП: серії ДП018 № 772363 від 06.02.2020, серії АР № 836590 від 07.02.2020, серії ДП018 № 653260 від 07.02.2020, згідно з якими на ОСОБА_1   накладено штрафи у розмірі 1020,00 грн. по кожній.
Вказані постанови є предметом оскарження в даній адміністративній справі.
Позивач вважає постанови протиправними, які прийняті з порушенням законодавчо встановленої процедури та необґрунтовано. Зазначає, що відповідач неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності тричі за одне й те саме порушення. Більш того, виявлене порушення не доведено належними та допустимими доказами.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Суд звернув увагу, що відповідно до актів обстеження ділянки вулично-шляхової мережі встановлено, що на ділянках доріг а/д Т-0430, Т-0439, Т-0420 06.02.2020 наявні сніговий накат, ожеледиця, покриття проїзної частини не оброблено протиожеледними матеріалами. Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують час закінчення снігопаду або завірюхи, які призвели до зазначеного стану доріг, що позбавляє можливості суд встановити чи було порушено позивачем строк, визначений п. 3.1.15 ДСТУ 3587-97 «Безпека руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», для вжиття заходів щодо снігоочищення доріг. Крім того у спірних постановах відповідачем лише зафіксовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги ДСТУ 3587-97, але які службові обов`язки на нього покладено і яких саме заходів, у межах наданих повноважень, не вжив позивач, у вказаних постановах не зазначено. Крім того відповідно до змісту оскаржуваних постанови відповідачем порушення конкретного пункту ДСТУ 3587-97 не зазначено.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вимогами ДСТУ 3587-97    встановлено, що усунення недоліків зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації. Повне снігоочищення на автомобільних дорогах загального користування здійснюється після закінчення снігопаду або завірюхи, крім віднесених до категорії стихійних лих, і не повинно перевищувати 8 годин.
Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що на відповідних суб`єктів покладено обов`язок по усуненню зимової слизькості на автомобільних дорогах в термін не пізніше закінчення снігопаду або завірюхи.
Як вбачається з оскаржуваних постанов, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у зв`язку з незабезпеченням виконання ДСТУ 3587-97, проте останні не містять повний опис правопорушення, а саме погодні умови на момент його встановлення (наявність або відсутність снігопаду або завірюхи), що є визначальною ознакою для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.
Не містять відповідної інформації й акти обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.
Натомість матеріали справи містять  подорожні листи від 05.02.2020: №  029635, № 029268, № 029737, № 029725, № 029457, від 07.02.2020: №  029459, № 283268, № 283511, № 029270, № 031605, якими підтверджується цілодобове залучення транспортних засобів у здійсненні снігоочищення та посипки протиожеледною сумішшю на ділянках автодоріг Т-0430, Т-0439, Т-0420.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, що  сам факт складання рапорту, а також винесення поліцейським постанови є належним доказом вини позивача, оскільки поняття доказів та критерії доказування у справах про адміністративне правопорушення  визначені  статтею 251 КУпАП, серед яких відсутній такий спосіб доказування, як пояснення посадової особи, яка винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами протиправну бездіяльність позивача щодо приведення ділянок доріг у відповідність до ДСТУ 3587-97, тобто вину останнього, що є наслідком до притягнення до адміністративної відповідальності згідно з ч.1 ст. 140 КУпАП, а тому оскаржувані постанови підлягають скасуванню.    
Рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :
          Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року в адміністративній справі № 175/551/20 залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з 02 березня 2021 року та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова