ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 березня 2021 року м. Харків
справа № 644/11697/15-ц
провадження № 22-ц/818/1484/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: судді - Тичкової О.Ю., 
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
за участю секретаря судового засідання – Супрун Я.С., 
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 4 листопада 2020 року в складі судді Ізмайлова І.К., 
УСТАНОВИВ:
10 червня 2020 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року у цивільній справі № 644/11697/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна про зміну черговості одержання права на спадкування, стягнення коштів за утримання спадкового майна та перерозподіл часток.
Заява мотивована тим, що 20.04.2018 року їй відмовлено в задоволенні позову, постановою апеляційного суду Харківської області від 02.09.2018 рішення суду першої інстанції залишено без змін, постановою Верховного Суду від 02.04.2020 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 року та постанова апеляційного суду Харківської області від 02.09.2018 р. залишено без змін. 12 травня 2020 року їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомими під час розгляду справи. В постанові Верховного Суду - зазначено, що безпідставними є доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона зверталася до апеляційного суду із клопотанням про залучення додаткових доказів, яке залишене судом без уваги, оскільки апеляційний суд не повернув нові докази з підстав їх неподання до суду першої інстанції та вирішив справу з їх урахуванням, зазначивши, що позивачкою як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 на час смерті не міг доглядати за собою і потребував сторонньої допомоги. При цьому суд не звернув уваги на ту обставину, що в постанові Харківського апеляційного суду від 23 червня 2018 року зазначено, що додаткових доказів, клопотань про їх витребування або інших клопотань апеляційна скарга не містить. Таким чином, суд апеляційної інстанції не прийняв та не дослідив довідку з історії хвороби спадкодавця, в якій зазначається про можливість безпорадного стану спадкодавця, а суд касаційної інстанції помилково вважав зазначений доказ прийнятим та дослідженим судом апеляційної інстанції. Не враховано відмову Орджонікідзевського районного сущу м. Харкова у задоволенні клопотання від 20.04.2018 року представника позивача про допит свідків, якім було відомо про безпорадність стану спадкодавця. Вважає рішення судів всіх інстанцій неправосудними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, які мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про наявність у позивача гарантованого законодавством права на зміну черговості у спадкуванні з четвертої черги на першу. Зазначені обставини не були і не могли бути відомі їй, оскільки постанову Верховного Суду вона отримала лише 12 травня 2020 року.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що 03.11.2020 року вона подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із подачею апеляційної скарги н ухвалу про відмову у забезпеченні позову, що на думку позивача є перешкодою у розгляді справи по суті, оскільки відсутність запобіжних заходів щодо спірного майна може унеможливити виконання рішення суду. Також вказує на те, що суд не вирішив питання про відповідність довіреності представника ОСОБА_4 та допустив її до участі у справі і прийняв до розгляду її заяву про відмову у задоволенні заяви про перегляд судуового рішення за нововиявленими обставинами. Зазначає, що просила суду переглянути рішення за нововиявленими обставинами в частині, що стосується її права на отримання спадкування разом з спадкоємцями першої черги. Оскільки в заяві про забезпечення позову зазначалось, що в арзі незастосування такого забезпечення може стати неможливим виконання рішення суду. Вважає зазначене вагомою підставою для перегляду судового рішення, вона має безпосередньо відношення до справедливого, неупередженого, своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених прав.
Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали контрольного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що що обстапвини на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки фактично зводяться до незгоди з рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 , постанови апеляційниого суду Харківської області від 02.09.2018 року та постанови Верховного Суду від 02.04.2020, яким надано оцінку зазначеним доводам та наданим апеляційному суду доказам. Зазначені заявником обставини не є істотними і не впливають на висновки суду, а надані заявником докази за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини, зазначене не є нововиявленими обставинами та підставою для скасування судового рішення про зміну черговості одержання права на спадкування.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про зміну черговості одержання права на спадкування, стягнення коштів за утримання спадкового майна та перерозподіл часток.
Постановою апеляційного суду Харківської області від 02.09.2018 року рішення Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 20.04.2018 залишено без змін і відповідно до ст. 384 ЦПК України рішення набрало законної сили.
Постановою Верховного Суду від 02.04.2020 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 та постанову апеляційного суду Харківської області від 02.09.2018 залишено без змін.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі статтею 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових    чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення  у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у вказаній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
У пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», зазначено питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).
Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (ст. 229 ЦПК України).
Судова колегія погоджується з висновком суду про те, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є ново виявленими обставинами, оскільки фактично зводяться до її незгоди з рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 року, яке ухвалено без врахування показань свідків, у клопотанні про допит яких, судом відмовлено. А також незгодою з висновками викладеними у постановах апеляційного суду Харківської області від 02.09.2018 року та Верховного Суду від 02.04.2020.
Зазначені ОСОБА_1 обставини не є істотними і не впливають на висновки суду, а надані заявником докази за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини.
Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи, тому вказані обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування оскарженого судового рішення.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 11 березня 2021 року
Головуючий                                                                 О.Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В. Маміна

                                                                       Н.П. Пилипчук