ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер справи 766/5591/20                  Головуючий в І інстанції Войцеховська Я.В.
Номер провадження 22-ц/819/302/21                         Доповідач Орловська Н.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі: 
головуючого Орловської Н.В.
суддів:                 Бездрабко В.О.
Майданіка В.В.
секретар Давиденко І.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Тільненко Владислав Володимирович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Корабельний районний у м. Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини,
В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Тільненко Владислав Володимирович, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Корабельний районний у м. Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просила визнати ОСОБА_3 батьком дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 346 від 10.05.2017 року, складеного Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області: виключити відомості про батька дитини – ОСОБА_2 та включити до вказаного актового запису запис про те, що ОСОБА_3 є батьком дитини.
Позов обґрунтований тим, що з 25 лютого 2014 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 21 жовтня 2016 року. Шлюбні відносини фактично припинено 21.10.2016 року.
З жовтня 2016 року позивач проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 і ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила доньку ОСОБА_5 .
Відповідно до положень статті 122 СК України батьком дитини в актовому записі про народження вказано ОСОБА_2 , оскільки після розірвання шлюбу і народженням дитини не спливло десять місяців.
Зазначає, що ОСОБА_2 не має кровного споріднення з дитиною ОСОБА_6 , а її біологічним батьком є ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що вимога матері про виключення запису про її чоловіка, як батька дитини, з актового запису про народження, за змістом ч. 2 ст. 138 СК України може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Оскільки у справі, що розглядається, відсутні відомості щодо подання ОСОБА_3 заяви про своє батьківство, тому підстави для задоволення позову про виключення з актового запису про народження дитини відомостей щодо особи, яка записана батьком дитини та встановлення батьківства, відсутні. 
Крім того, сторони не заявляли клопотання про проведення експертизи щодо встановлення спорідненості між дитиною та ОСОБА_3 , а визнання ним позовних вимог не може бути взято судом у якості належного доказу, оскільки така заява має бути подана у встановлений законом спосіб. 
Подану позивачем заяву про поновлення строку позовної давності суд не прийняв до уваги, оскільки вона подана після закриття підготовчого засідання, а у задоволенні позову відмовлено з інших самостійних підстав.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Тільненко Владислав Володимирович, вважаючи рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2020 р. ухваленим з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, не дотримався встановленого статтею 89 ЦПК України принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін. За таких обставин вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову передчасним. 
Висновок суду першої інстанції про неприйняття до уваги заяви про поновлення строку позовної давності через її подання після підготовчого засідання вважає помилковим, оскільки питання щодо позовної давності вирішується судом до ухвалення рішення по суті.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.
Судом встановлено, що у період з 25 лютого 2014 року до 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 126. (а.с. 6,7).
10 травня 2017 року Корабельним районним у м. Херсоні ВДРАЦС складено відповідний актовий запис про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
Відомості про батька дитини у вказаному актовому записі внесено Корабельним районним у м. Херсоні ВДРАЦС у порядку частини другої статті 122 СК України.
Стверджуючи, що ОСОБА_2 не має кровного споріднення з дитиною ОСОБА_6 , а її біологічним батьком є ОСОБА_3 , позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відповідно до частини другої статті 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Згідно з частиною третьою статті 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.
Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється статтею 126 СК України.
Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.
Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.
Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.
Відповідно до частини першої статті 138 СК України жінці, яка народила дитину у шлюбі, надано право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.
Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини, відповідно до частини другої цієї ж статті, може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Отже, предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. 
Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулась до суду як з вимогою про оспорювання батьківства свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , так і з вимогою про визнання батьківства відповідача ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому, будь-яких доказів на підтвердження відсутності кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_6 матеріали справи не містять.
Клопотання про проведення експертизи щодо встановлення спорідненості між дитиною та ОСОБА_2 не заявлялось і таке експертне дослідження не призначалось. 
Крім того, відомості про батька ОСОБА_2 внесені до актового запису про народження дитини на підставі ч.2 ст. 122 СК України, згідно якої дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу походить від подружжя. Відповідач ОСОБА_2 не оспорив своє батьківство і таких позовних вимог не заявив.
Також суд першої інстанції вірно зазначив, що за змістом ч.2 ст. 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Порядок подання вказаної заяви визначений у ст. 126 СК України, згідно якої така заява може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану особисто або через представника, за умови її нотаріального засвідчення. 
Однак, у справі, що розглядається, відсутні відомості щодо подання– ОСОБА_3 заяви про своє батьківство, що виключає можливість задоволення вимоги матері дитини про виключення запису про її чоловіка, як батька дитини, з актового запису про народження.
Та обставина, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у заявах від 11.11.2020 р. (а.с.68,69) визнають позовні вимоги, не є беззаперечною підставою для їх задоволення, оскільки згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем лише за наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 
Суд зазначає, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або ос порених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.
Враховуючи, що у даних спірних правовідносинах інтереси дитини мають першочергове значення, тому визнання відповідачами позову про виключення запису про батька ОСОБА_7 з акту цивільного стану про народження дитини та визнання батьківства ОСОБА_3 , за відсутності на те законних підстав, не може бути підставою для задоволення вказаних вимог. 
Отже, встановивши обставини, що мають значення для справи, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, правильно застосувавши норми процесуального та матеріального права суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виключення з акту цивільного стану про народження дитини запису про батька ОСОБА_2 та визнання батьківства ОСОБА_3 .
При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема не прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності, оскільки у справі, що розглядається, питання пропуску позивачем річного строку звернення до суду не було підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Тільненко Владислав Володимирович, залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2021 року.

Головуючий                                ________________                        Н.В.Орловська

Судді:                                        ________________                        В.О. Бездрабко 

                                       ________________                        В.В.Майданік