Справа № 466/3452/19                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/3428/19                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.
секретаря: Симець В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, старшого державного виконавця Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Перетятко Г.В., треті особи: ОСОБА_2 , Уповноважений Президента з прав людей з інвалідністю про порушення прав людини, громадянина і осіб з інвалідністю за фактом невиконання норми п. 1 ст. 92 Конституції України, п. 2 ч. 2 ст. 18 №1404-УІІІ Закону України «Про виконавче провадження» та порушення гарантованих норм ст. ст. 32, 34, 92, 8, 9 Конституції України, ст. ст. 5, 10, 12, 15, 16, 17 «Конвенції ООН про права осіб з інвалідністю» (Документ 995_g71) за фактом приниження осіб з інвалідністю державним виконавцем Перетятко Г.В., що також завдало моральну шкоду через короткотермінове порушення здоров`я.
В обгрунтування позову посилається, що ОСОБА_1 10.04.2019 року, звернувшись до Галицького ВДВС м. Львів із заявою про закінчення виконавчого провадження, долучивши до заяви ухвалу Касаційного цивільного суду, дізнався від державного виконавця Перетятко Г.В. про відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та на прохання надати такі для ознайомлення отримав категоричну відмову. 11.04.2019 року ОСОБА_1 подав та зареєстрував заяву в канцелярії, проте на прохання надати матеріали для ознайомлення ОСОБА_3 взагалі відмовилась з ним розмовляти. Відтак вважає, що державний виконавець Перетятко Г.В. не виконала покладений на неї обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема: «виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору, як учаснику виконавчого провадження, можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження». Інформації про відкриття будь-яких виконавчих проваджень Гурин В.О. та ОСОБА_2 не отримали.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з`ясованих обставинах справи. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив всіх поданих ним доказів, в тому числі, і відеодиск із записом фактичної відмови старшим державним виконавцем Перетятко Г.В. в доступі до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Поза увагою суду залишився той факт, що відповідно до п.2 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. Також звертає увагу на те, що суд не дослідив електронний диск з записом від 11.04.2019 року, відмовився досліджувати інші докази, а також задовольняти раніше подані клопотання. Зазначає, що Конституція України визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких законами України може передбачатись обмеження прав особи на вільне збирання, зберігання, використання та поширення інформації, оскільки реалізація цих прав не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб, у тому числі й конституційне право особи на невтручання в її особисте і сімейне життя. Апелянт стверджує, що під час проведення судового засідання 29 серпня 2019 року судом порушено та не дотримано п. 3 ч. 2 ст. 76, ст. 79, ч. 2 ст. 78, ч.1 ст. 89, ч. 5 ст. 263 ЦПК України, умисно порушено ст.ст. 5,10,12,16 Конвенції про права осіб з інвалідністю, а також грубо порушено ст. 153 ЦПК України, оскільки судом не були розглянуті клопотання про витребування доказів. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Львівського апеляційного суду 25.10.2019 року, апеляційне провадження у справі відкрито 14.11.2019 року, вперше справу призначено до судового розгляду на 15.01.2020 року. Справа неодноразово призначалася до судового розгляду, судові засідання по розгляду апеляційної скарги неодноразово відкладалися з підстав запровадження карантинних заходів, з підстав подання ОСОБА_1 заяви про відвід та про заявлення суддями самовідводу, з підстав зміни складу суду, а також через неявку сторін в судові засідання.
В судове засідання, призначене на 16.12.2020 року, незважаючи на належне повідомлення, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
В судове засідання, призначене на 10.02.2021 року, про яке їм було відомо, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 знову ж таки не з`явилися, звернулися до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з їх захворюванням.
Враховуючи вищенаведене, те, що апеляційна скарга тривалий час перебуває в провадженні апеляційного суду, всі учасники процесу протягом тривалого часу не були позбавлені можливості надати необхідні додаткові пояснення, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін та третіх осіб. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог позивача про встановлення факту створення стресової ситуації державним виконавцем Перетятко Г.В. внаслідок порушення прав людини і осіб з інвалідністю, що призвело до короткотермінового погіршення здоров`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та про визначення межі відшкодування для державного виконавця ОСОБА_3 в розмірі 100.00 грн. на користь кожному з учасників, в тому числі Уповноваженому Президента з прав осіб з інвалідністю.
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Так, згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Галицькому відділі ДВС м. Львів перебуває виконавче провадження №58754902 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.03.2019 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/12597/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Айсберг» заборгованості по 3563,00 грн. з кожного.
Матеріалами виконавчого провадження №58754902 підтверджується, що постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Перетятко Галини Володимирівни від 01 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження №58754902 з виконання виконавчого листа, виданого 11.03.2019 року Галицьким районним судом м.Львова у справі №461/12597/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Айсберг» 3563,00 грн. заборгованості.
Крім того, постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Перетятко Галини Володимирівни від 11 квітня 2019 року про виправлення помилки у процесуальному документі, внесено виправлення до документу – постанови про відкриття виконавчого провадження, після слова «стягнути з ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Айсберг» 3563,00 грн.» замінити такими словами: «стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Айсберг» по 3563,00 грн. з кожного заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2010 року по серпень 2015 рік».
З матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Перетятко Галини Володимирівни від 11 квітня 2019 року, зупинено виконавче провадження ВП №58754902 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ухвалою Верховного суду від 25.03.2019 року у справі №461/12597/15-ц відкрито касаційне провадження, цією ж ухвалою зупинено виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року до завершення розгляду касаційної скарги.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що державний виконавець Перетятко Г.В., всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», на його вимогу про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, не надала йому можливості 10.04.2019 року ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження №58754902 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.03.2019 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/12597/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Айсберг» заборгованості по 3563,00 грн. з кожного.
Заперечуючи щодо задоволення позову з цієї підстави, державний виконавець Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Перетятко Г.В. зазначила, що перешкод в ознайомленні ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження не виникало, і він мав можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження в день, зазначений ним у заяві про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, поданій ним 11.04.2019 року.
Разом з тим, аналізуючи заяви, подані ОСОБА_1 начальнику Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області 10.04.2019 року та 11.04.2019 року, слід зазначити, що така дата ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, ним у заяві не зазначалася, а вимогу ОСОБА_1 у заяві від 11.04.2019 року про негайне надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження (т.1 а.с.138), колегія суддів вважає такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору, як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.
Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язок виконавця негайного ознайомлення сторони виконавчого провадження з матеріалами виконавчого провадження. 
На думку колегії суддів ОСОБА_1 не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження в період після 10.04.2019 року, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів неможливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 
Зі змісту позовної заяви також вбачається, що як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що дії державного виконавця Перетятко Г.В. та отримані відповіді на їх заяви свідчать про відсутність у неї належних професійних знань або зловживання нею службовим становищем, на приниження його державним виконавцем.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який відмовив в задоволенні позову з цих підстав, виходячи з того, що позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів невиконання державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Перетятко Г.В. покладених на неї законом обов`язків, які призвели до порушення прав людини, особливо з інвалідністю, призвело до маральних страждань та переживань ОСОБА_1 , стало причиною короткотривалого погіршення стану його здоров`я.
Не можна не погодитись з судом першої інстанції, який, аналізуючи долучені позивачем докази, дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження стресової ситуації, короткотривалого погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 . 
Правильними та обрунтованими є висновки суду першої інстанції про недоведеність належними та допустимими доказами порушень прав чи законних інтересів ОСОБА_1 , що підлягають судовому захисту. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних та обгрунтованих висновків суду першої інстанції про безпідставність вимог ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанову складено 15.02. 2021 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.