ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2021 р.	Справа № 480/5527/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2020, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, м. Суми, повний текст складено 21.09.20 року по справі № 480/5527/19
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Міністерства оборони України ,          Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України ,          Центральної військово-лікарської комісії МВС України      треті особи           Сумський обласний військовий комісаріат 
          про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач-1), Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (далі – відповідач-2), в якій просить:
- визнати протиправною відмову відповідача-1 №116181/5271 від 04.11.2019р. та відповідача-2 №3331 від 18.07.2019р. - у проведенні розслідування випадку отримання позивачем МВТ в період виконання військового захисту конституційних прав громадян Республіки Таджикістан в умовах надзвичайного стану, який стався 06.01.1993р. з позивачем;
- зобов`язати відповідача-1 та відповідача-2 провести службове розслідування випадку, який стався 06.01.1993р. з позивачем та прийняти рішення відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних сил України, затвердженого Наказом МО України №402 від 14.08.2008р (зареєстровано в Мінюсті України 17.11.2008р за№1109/45800).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року у справі №480/5527/19 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про неможливість проведення Центральною військово-лікарською комісією розслідування обставин, яких позивач отримав мінно-вибухову травму. Крім того, зазначає, що матеріали судової справи, а також зміст Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 №1109/15800 і відповідь Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 18.07.2019 передбачає підстави і можливість проведення розслідування випадку ОСОБА_1 .
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач у серпні 2000р. звільнився із органів внутрішніх справ на пенсію. Позивачу було встановлено 3 группу інвалідності.
11.07.2019р. позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії МО України з клопотанням про необхідність проведення службового розслідування щодо встановлення факту отримання ним 06.01.1993р. мінно-вибухової травми, у зв`язку із участю у захисті конституційних прав громадян Республіки Таджикістан в умовах надзвичайного стану.
В своєму листі №3331 від 18.07.2019р. Центральна військово-лікарська комісія відмовила у проведенні службового розслідування, вказавши, що для об`єктивного вирішення порушеного питання позивачу необхідно надати па розгляд ЦВЛК ЗСУ достовірні документи про звернення за медичною допомогою з приводу отриманої травми (завірені архівні довідки та копії історії хвороби), а також медичні документи, що характеризували етап його здоров`я під час проходження військової служби (медична книжка військовослужбовця, амбулаторна картка за місцем мешкання, довідки або свідоцтва ВЛК). Після отримання зазначених документів, ЦВЛК ЗСУ повернеться до порушеного питання.
04.11.2019р. заступник командувача Сухопутних військ Збройних Сил України з морально-психологічного забезпечення-начальник управління Голоднюк О. своїм листом №11618/15271 повідомив про те, що для проведення службового розслідування необхідна наявність нотаріально завірених свідчень не менше ніж двох свідків із числа військовослужбовців, які в той час разом з позивачем проходили військову службу у військовій частині та можуть підтвердити факт отримання позивачем травмування. У випадку незгоди із відмовою рекомендовано звертатися до суду.
Вважаючи такі відмови протиправними, позивач звернувся із позовом до суду.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції  дійшов висновків про відсутність підстав для проведення службового розслідування щодо встановлення факту отримання ОСОБА_1 06.01.1993 року мінно-вибухової травми у зв`язку з проходженням військової служби в Республіці Таджикістан. Суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування згідно з п.2 Розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608, проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, а Положенням Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України , затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. №1109/15800, яким у своїй діяльності керується ЦВЛК, проведення службових розслідувань не передбачено.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
До введення в дію Положення військово-лікарської експертизи та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №2 від 04 січня 1994 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за №177/386, не існувало нормативної бази щодо визначення документа про обставини травми, але у додатку 18 до Положення, затвердженого наказом Міністра оборони СРСР №260 від 09 вересня 1987 року, яке діяло з 01 січня 1988 року, передбачено форму довідки про обставини поранення, контузії, травмах, каліцтва. До 01 січня 1988 року діяло Положення про медичний огляд у Збройних Силах СРСР, яке затверджено наказом Міністра оборони СРСР №185 від 03 вересня 1973 року, яким також передбачалась видача довідки про обставини поранення.
Кабінетом Міністрів України Постановою від 25 грудня 2013 року №  975   затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у відповідності до пункту 11 якого, встановлено вимогу щодо подання документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), але не визначено який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК тощо) свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України встановлено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року (надалі – Положення №402).
Так, відповідно до пункту 1.2 Положення №402, військово-лікарська експертиза - це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно пунктів 21.1 -21.3 розділу ІІ Положення №402 визначено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення.
Згідно з пунктом 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби»; 
в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення; 
г)«Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Також варто зазначити, що згідно пункту 21.7 Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженоїнаказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 21.8 Положення №402, при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженогонаказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
Прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.
В той же час пунктом 21.21 Положення № 402, передбачено, що за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд військово-лікарськими комісіями з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних військово-лікарських комісій для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Таким чином, встановлення причинного зв`язку поранень (контузії) та захворювання у колишніх військовослужбовців встановлюється Центральною військово-лікарською комісією.
Вищенаведені висновки суду щодо оцінки документів позивача відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 05 жовтня 2018 року у справі № 265/7930/16-а та від 10 квітня 2019 року у справі №822/220/18, від 31 липня 2019 року у справі №440/3614/18, від 29 квітня 2020 року у справі №520/8686/18, від 04 березня 2020 року у справі №806/2879/18, від 12 червня 2020 року у справі №622/19/17.
Керуючись пунктом 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, слід зазначити, що Таджикістан не відноситься до країн, які вели бойові дії згідно з Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63.
В своїй апеляційній скарзі та позовній заяві позивач стверджує, що травму у вигляді мінно-вибухової травми та струсу головного мозку він отримав 06.01.1993 під час служби в Збройних Силах СРСР, за кілька місяців перед початком його служби в органах внутрішніх справ. 
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Особової справи №10974 ОСОБА_1 , позивач приймав участь по захисту конституційних прав громадян Республіки Таджикістан в умовах надзвичайного стану лише у періоди з 12.02.90 р. по 14.05.90 р. та з 28.09.92 р. по 28.11.92 р., в той час, як, відповідно до його доводів, мінно-вибухова травма була отримана ним 06.01.1993 року.
Окрім того, відповідно до змісту Особової справи № 10974 ОСОБА_1 , існуючі військові нагороди, на яких позивач наголошує у своєму позові, були ним отримані ще до дати 06.01.1993 року, отримання ним мінно-вибухової травми, з його слів - в період виконання ним військового захисту конституційних прав громадян Республіки Таджикістан в умовах надзвичайного стану.
Зі змісту запису, датованого 03.02.1993 року, у медичній книжці позивача, встановлено, що позивач з 06.01.93 по 03.02.93 знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу «МВТ» та струсу головного мозку. При цьому, жодної інформації про те, де саме була отримана травма, при яких обставинах, чи не була отримана зазначена травма внаслідок неправомірних дій самого позивача - вказаний запис у медичній книжці позивача не містить.
З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи не підтверджується факт отримання позивачем травми, навпаки, згідно наявної інформації вказаний факт спростовується.
Однак, позивач вважає необхідним провести службове розслідування щодо встановлення факту отримання ним 06.01.1993р. мінно-вибухової травми, у зв`язку із участю у захисті конституційних прав громадян Республіки Таджикістан в умовах надзвичайного стану. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про наявність підстав і можливості проведення розслідування щодо встановлення факту отримання позивачем мінно-вибухову травму на підставі наявних матеріалів справи, то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем-2 заява позивача про проведення службового розслідування Військово-лікарською комісією була розглянута і наявність підстав для здійснення відповідного розслідування перевірено.
Крім того, ані Положенням про Міністерство оборони України, ані жодним іншимдіючим нормативно-правовим актом України, у тому числі Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджено наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року, не встановлюється зобов`язання Міністерства оборони України, і як юридичної особи, і як центрального органу виконавчої влади, і як органу військового управління, проводити службові розслідування випадків отримання колишніми військовослужбовцями захворювань, травм та поранень. 
Твердження позивача, що пунктами 21.5 та 21.8 глави 21 розділу II Положення № 402 визначено порядок і підстави для проведення розслідувань причин отримання травм військовослужбовцям, є безпідставними та необгрунтованими. Нормативно-правовими актами, зокрема Положенням №402, не встановлено обов`язок Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України проводити службові розслідування випадків отримання колишніми військовослужбовцями захворювань, травм, поранень.
Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV та Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017за № 1503/31371 визначають підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України.
Відповідно до частини 1 статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (стаття 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV).
Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (абзац четвертий пункту 2 розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що службове розслідування згідно з п. 2 Розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017р. №608, проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, а Положенням «Про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. №1109/15800, яким у своїй діяльності керується Центральна військово-лікарська комісія Збройних сил України, проведення службових розслідувань не передбачено.
Отже, перевіривши рішення суду в цій справі у межах довоів апеляційної скарги, відповідно до статті 308 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для визнання протиправною відмову відповідачів щодо проведення розслідування випадку отримання позивачем мінно-вибухової травми в період виконання військового захисту, та зобов`язання відповідачів провести службове розслідування, відповідно Положення № 402.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі № 480/5527/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  19.03.2021 року