П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 9901/243/20
Провадження № 11-323заі20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Анцупової Т. О.,
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.
розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року (у складі колегії суддів Тацій Л. В., Желєзного І. В., Стародуба О. П., Стеценка С. Г., Стрелець Т. Г.),
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1.                  ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив: визнати протиправним та скасувати абзац третій резолютивної частини рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) від 22 липня 2019 року № 646/ко-19 щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням, а саме: «Рішення набирає чинності відповідно до абзацу третього підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України»; визнати протиправним та скасувати протокольне рішення, про яке зазначено в передостанньому абзаці мотивувальної частини рішення колегії ВККС від 22 липня 2019 року № 646/ко-19, відповідно до якого колегією згідно з вимогами підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту ВККС прийнято протокольне рішення про винесення на розгляд ВККС у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу другого частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Також позивач просив витребувати у ВККС належним чином завірену копію протокольного рішення, про яке зазначено в передостанньому абзаці мотивувальної частини рішення колегії ВККС від 22 липня 2019 року №646/ко-19, відповідно до якого колегією згідно з вимогами підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту ВККС прийнято протокольне рішення про винесення на розгляд ВККС у пленарному складі питання щодо підтримки рішення на відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу другого частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
У позовній заяві містилося клопотання про поновлення строку звернення до суду.
2.                 На переконання позивача перебіг тридцятиденного строку на оскарження рішення колегії ВККС від 22 липня 2019 року № 646\ко-19 в частині та протокольного рішення в їх первинному вигляді починається з 23 липня 2019 року - з наступного дня після прийняття оскаржуваних рішень, перервався 07 серпня 2019 року - з дня прийняття рішення ВККС від 07 серпня 2019 року № 745/ко-19, продовжився з 14 серпня 2020 року - з дати набрання законної сили судового рішення в адміністративній справі № 9901/23/20, тобто цей строк не сплинув.
3.                 Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2020 року визнано неповажними вказані позивачем підстави пропуску строку на звернення до адміністративного суду, позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків, а саме: подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку, та надання належним чином завірених копій документів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду.
4.                 07 вересня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла зава про усунення недоліків позовної заяви.
5.                 Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, позовну заяву повернуто позивачу на підставі частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
6.                 Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції від 21 вересня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою. Посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування та порушення норм процесуального права, а саме статей 121, 122 КАС України скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції, для вирішення питання про відкриття провадження.
7.                 Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 07 жовтня 2020 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 19 жовтня 2020 року призначила розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику її учасників на підставі частини третьої статті 311 КАС України.
8.                 Станом на 03 лютого 2021 року відзив ВККС на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Великої Палати Верховного Суду не надходив.
Висновки суду першої інстанції
9.                 Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
10.            Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду врахував, що позовна заява на рішення ВККС (у тому числі й протокольне) від 22 липня 2019 року подана 14 серпня 2020 року (безпосередньо до суду), тобто з пропуском установленого процесуальним законом строку звернення до адміністративного суду. До того ж ОСОБА_1 не заперечив факту обізнаності щодо прийняття оскаржуваних рішень. 
11.            Суд першої інстанції визнав безпідставними й такими, що не ґрунтуються на законі доводи позивача про вплив на обчислення строку звернення до адміністративного суду такої обставини, як набрання законної сили судовим рішенням у справі № 9901/23/20, яким скасовано рішення ВККС, яким внесено зміни до рішення колегії ВККС, що оскаржується в цій справі. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного зазначив, що наслідки для позивача у частині порядку набрання чинності рішенням колегії ВККС про відповідність судді займаній посаді настали з моменту прийняття такого рішення (акта індивідуальної дії). Такі наслідки не переставали існувати протягом внесення до нього змін рішенням ВККС від 07 серпня 2019 року № 745/ко-19 у частині визначення порядку набрання ним чинності.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
12.            В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що з огляду на внесення змін у рішення колегії ВККС від 22 липня 2019 року № 646/ко-19 рішенням ВККС від 07 серпня 2019 року № 745/ко-19, перше в первинному вигляді не могло бути предметом оскарження, і лише після того, як суд у справі № 9901/23/20 надав юридичну оцінку таким змінам і скасував їх, у позивача виникла юридична можливість оскаржити рішення від 22 липня 2019 року.
На думку скаржника, він мав можливість оскаржити до суду спірні рішення ВККС від 22 лютого 2019 року у їх первинному вигляді лише упродовж 15 днів з встановленого законом місячного строку на звернення до суду з позовом з 23 липня 2019 року по 06 серпня 2019 року включно, тобто до дня внесення в них зазначених змін - 07 серпня 2019 року. Подальша можливість реалізації права на оскарження спірних рішень ВККС від 22 липня 2019 року в їх первинному вигляді, зважаючи на решту фактичних календарних днів місячного строку на їх оскарження, у позивача виникла 14 серпня 2020 року - день набрання законної сили рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 9901/23/20. Скаржник зауважує, що 14 серпня 2020 року почало діяти рішення колегії ВККС від 22 липня 2019 року № 646/ко-19 в первинному вигляді, внаслідок чого у позивача на 16 календарний день решти місячного строку звернення до суду з позовом з`явилася фактична, фізична і юридична можливість оскаржити названі рішення ВККС від 22 липня 2019 року в їх первинному вигляді, що позивач і зробив, подавши 14 серпня 2020 року позов до суду. 
13.            Скаржник звертає увагу на те, що в межах справи № 9901/23/20 рішення колегії ВККС від22 липня 2019 року судовому контролю не підлягало.
14.            На переконання скаржника, наведені ним причини для пропуску строку звернення до суду є поважними, однак суд першої інстанції безпідставно надав їм протилежного значення, проігнорував обставини, що їх зумовили.
Оцінка Великої Палати Верховного Суду
15.            Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, наведені в апеляційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
16.            Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Щодо строку звернення до суду з адміністративним позовом
17.            Згідно із частинами першою та п`ятою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
18.            Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
19.            Згідно правових висновків, висловлених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 9901/150/19 та від 21 серпня 2019 року у справі № 9901/100/19 у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності ВККС під проведення конкурсних процедур щодо добору суддів, застосуванню підлягає, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, місячний строк звернення до суду.
20.            Відтак висновок суду першої інстанції про місячний строк для оскарження позивачем рішення ВККС є правильним.
21.            Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
22.            Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. 
23.            Відповідно до частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
24.            Аналіз наведених норм свідчить про те, що в разі коли особа вважає, що її права під час прийняття, проходження або звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.
Щодо оцінки поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду
25.            Як убачається з матеріалів справи, поважність причин пропуску встановленого строку для звернення до адміністративного суду скаржник обґрунтовує обставинами, що зумовили його переривання. Так, на думку ОСОБА_1 , місячний строк на оскарження рішення колегії ВККС від 22 липня 2019 року № 646/ко-19 в частині та протокольного рішення колегії ВККС в первинній редакції почався з 23 липня 2019 року, перервався 07 серпня 2019 року (дата прийняття рішення ВККС № 745/ко-19 про виправлення описки), а з 14 серпня 2020 року (набрання законної сили рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 9901/23/20, яким скасовано рішення ВККС від 07 серпня 2019 року № 745/ко-19) місячний строк продовжився. За позицією скаржника, з урахуванням наведеного місячний строк на оскарження спливає 28 серпня 2020 року.
26.            Однак Велика Палата Верховного Суду не може погодитися з цими доводами скаржника з таких міркувань.
27.            Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
28.            Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
29.            Виходячи із наведеного предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства може бути акт суб`єкта владних, який безпосередньо стосується прав та інтересів позивача. 
30.            У цій справі ОСОБА_1 оскаржує рішення колегії ВККС у частині порядку набрання чинності рішенням про відповідність позивача займаній посаді судді, а також протокольне рішення про винесення на розгляд ВККС у пленарному складі питання щодо підтримки рішення на відповідність позивача займаній посаді судді. 
31.            Як слідує з матеріалів справи та не заперечується скаржником, останній був обізнаний про факт прийняття оскаржуваного рішення колегії ВККС від 22 липня 2019 року і відлік місячного строку на оскарження для нього розпочався 23 липня 2019 року.
32.            Оцінюючи доводи скаржника про переривання строку на оскарження з 07 серпня 2020 року, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.
33.            Особа реалізує своє право на звернення до суду на власний розсуд в межах відповідних строків. Реалізація права на звернення до суду як і вибір способу судового захисту залежать від волевиявлення позивача. А тому обрання неналежного способу захисту та/або винесення судового рішення, яке не відповідає очікуванням позивача, не можуть бути тими обставинами, що зупиняють чи переривають процесуальні строки. 
34.            Отже, звернення до суду із позовом у цій справі через понад рік після прийняття оскаржуваних рішень не є таким, що відповідає легітимним очікуванням скаржника на відкриття провадження у справі судом.
35.            Водночас рішення ВККС від 07 серпня 2019 року № 745/ко-19 про виправлення описки не зупиняло, не змінювало і не скасовувало порядку набрання чинності рішенням колегії ВККС про відповідність позивача займаній посаді. Такий порядок був встановлений 22 липня 2019 року та не змінився для позивача станом на момент звернення із цим позовом. 
36.            Таким чином, виправлення описки в оскаржуваному рішенні колегії ВККС, а також судовий контроль рішення ВККС від 07 серпня 2019 року № 745/ко-19 у справі № 9901/23/20 та його подальше скасування не є тими обставинами, що впливають на обчислення строку звернення до суду та не можуть бути визнані поважними причинами для його поновлення.
37.            З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до частини другої статті 123 КАС України.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
38.            Згідно із пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
39.            Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
40.            Отже, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у ньому висновків, то апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки щодо розподілу судових витрат
41.             Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
42.             Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241-243, 266, 308, 311, 312, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1.                 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.                 Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                      Т. О. Анцупова
Судді:                                    В. В. Британчук                                          Л. М. Лобойко
Ю. Л. Власов                                              К. М. Пільков
І. В. Григор`єва                                          О. Б. Прокопенко
М. І. Гриців                                                 В. В. Пророк
В. І. Данішевська                                      Л. І. Рогач
Ж. М. Єленіна                                            О. М. Ситнік
О. С. Золотніков                                        В. М. Сімоненко
Л. Й. Катеринчук                                      І. В. Ткач
В. С. Князєв                                                С. П. Штелик
Г. Р. Крет