ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/9/20 
Номер провадження 22-ц/816/190/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Головне управління Національної поліції в Сумській області,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2020 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого у м. Суми, повне судове рішення складено 03 грудня 2020 року,

                                              в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області кошти в сумі 4200 грн в рахунок відшкодування понесених ним збитків у зв`язку з необхідністю захисту порушених відповідачем права.
Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Сумського окружного адміністративного суду перебувала справа №480/1783/19 за його позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, яку рішенням суду від 25 липня 2019 року було задоволено, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року. Однак, так як він не є фахівцем в галузі права, то був вимушений з метою захисту свого права у вказаній справі звернутись за правовою допомогою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , якому за надані послуги було сплачено 4200,00 грн.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24.11.2020 року позов задоволено. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області 4200 грн в рахунок відшкодування збитків, понесених у зв`язку із захистом порушених прав та 768,40 грн. 40 коп. в рахунок повернення судових витрат.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь держави 768,40 грн судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Національної поліції в Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
При цьому вказує, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки витрати на правничу допомогу були понесені позивачем під час розгляду адміністративної справи. Крім того, відсутній склад правопорушення для відшкодування шкоди, так як відповідачем не вчинялось жодних дій, що могли призвести до заподіяння такої шкоди. Вказує, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував положення п. 4 ст. 134 та п. 7 ст. 139 КАС України.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду – залишити без змін. Вказує, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, а за ст. 132 КАС України підлягають відшкодування витрати на правову допомогу, а ОСОБА_2 на той час не був адвокатом, тому спірні витрати є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Як вбачається із цивільної справи і встановлено судом першої інстанції, 17.05.2019 року між ОСОБА_1 та фізичною особою – фахівцем в галузі права ОСОБА_2 було укладено договір №б/н про надання юридичних послуг, за умовами якого останній зобов`язується здійснити необхідний комплекс юридичних дій (складання позовної заяви, процесуальних документів, участь в судових засіданнях), пов`язаних з вирішенням судового спору в Сумському окружному адміністративному суді з приводу спору за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, строком до моменту отримання замовником рішення суду першої інстанції, договір є оплатним (а.с. 8).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року у справі № 480/1783/19 адміністративний позов у ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 171 о/с від 10.05.2019 року «Про проходження стажування працівниками Головного управління Національної поліції в Сумській області» в частині, що стосується відрядження ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 21.05.2019 року по 21.08.2019 року із табельною вогнепальною зброєю індивідуального використання та боєкомплектом до неї.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області суму судового збору в розмірі 768,40 грн.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Сумській області залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року по справі № 480/1783/19 залишено без змін (а.с. 3-7).
26.07.2019 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 складено акт здачі-приймання виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг №б/н від 17.05.2019 року загальну на суму 4200,00 грн, які позивачем були сплачені, що підтверджується квитанцією №007 від 26.07.2019 року а саме, складання позовної заяви, клопотання, відповіді на відзив та участь в судовому засіданні. (а.с. 9, 12, 13).
Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 поніс збитки, у вигляді витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню на його користь.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки вони не відповідають вимогам як матеріального так і процесуального права.
Зокрема, статтею 56 Конституції України  кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною першою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.
Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Тобто, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Разом з тим, як уже зазначалось, заявлені до стягнення позивачем 4200 грн, як збитки, є процесуальні  витрати, які були понесені під час розгляду  адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу.
За приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України,  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 та від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц, процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством. 
Проте, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що понесені позивачем витрати під час  розгляду адміністративної справи  № 480/1783/19, не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України. Порядок розподілу та відшкодування процесуальних витрат, понесених під час розгляду адміністративної справи, суд вирішує у встановленому процесуальним законом порядку за правилами адміністративного  судочинства за результатами розгляду відповідного позову. Правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства немає.
За таких  обставин, колегія суддів прийшла до висновку про скасування  рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 . 
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367,  п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області задовольнити.
Рішення Зарічного районного суду  м. Суми від 24 листопада 2020 року скасувати та прийняти постанову.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про відшкодуванні збитків. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                               С.С. Ткачук 

Судді:                                                                                   О.Ю. Кононенко

                                                                                               В.І. Криворотенко