ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 лютого 2021 року           справа №360/3377/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року (повне судове рішення складено 21 жовтня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3377/20 (суддя в І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
 
                                                          УСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , платник податку) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - ГУ ДПС у Луганській області, податковий орган), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області від 02.06.2020 № 0110487- 5506-1221 на суму 662,67 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ  ДПС у Луганській області від 02.06.2020 № 0110489- 5506-1221 на суму 2464,66 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області від 02.06.2020 № 0110488- 5506-1221 на суму 1891,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 13.02.2003 та перебуває на обліку в Марківській ДПІ Старобільського району ГУ ДПС у Луганській області. Основний вид діяльності - 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
02.06.2020 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: податкове повідомлення-рішення № 0110487-5506-1221 на суму 662,67 грн. за 2019 рік; податкове повідомлення-рішення № 0110489-5506-1221 на суму 2464,66 грн. за 2019 рік; податкове повідомлення-рішення № 0110488-5506-1221 на суму 1891,20 грн. за 2019 рік.
Податкове повідомлення-рішення № 0110487-5506-1221 прийнято на підставі нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - нежиле приміщення, 1/4 складу, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 з 03.09.2008.
Податкове повідомлення-рішення № 0110489-5506-1221 прийнято на підставі нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - нежитлова будівля, ангар, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 з 03.08.2009.
Податкове повідомлення-рішення № 0110488-5506-1221 прийнято на підставі нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - нежиле приміщення, 3/4 складу, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 з 18.02.2008.
З посиланням на норми Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивач вважав зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, а тому підлягають скасуванню.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем на виконання вимог пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України в автоматичному режимі проведено розрахунок податку на нерухоме майно та сформовано позивачу оскаржені податкові повідомлення-рішення. Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік встановлені рішенням Просянської сільської ради Марківського району Луганської області від 27.06.2018 № 16-7/2018.
Застосування пільг для сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке належить ОСОБА_1 , рішенням Просянської сільської ради від 27.06.2018 № 16-7/2018 не передбачено. Апелянт зазначив, що позивач не надає жодної підтверджуючої інформації про те, що він займається сільськогосподарською діяльністю та відповідно є сільськогосподарським товаровиробником. Наявність встановленого коду економічної діяльності (КВЕД), що стосується сільськогосподарської діяльності, жодним чином не підтверджує того, що особа займається цією діяльністю та відповідно є виробником сільськогосподарської продукції.
Крім того, за позивачем зареєстрований КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, який займається цією діяльністю, бо має у власності торгівельну будівлю (магазин).
Отже, апелянт вказує на невідповідність висновків суду приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, й обставинам справи, зазначає про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з 13.02.2003 зареєстрований як фізична особа підприємець, за адресою: АДРЕСА_2 , основний вид діяльності: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, як платник податків перебуває на обліку у Марківській ДПІ Старобільського управління ГУ ДПС у Луганській області за №23680170000000072, має об`єкти оподаткування: земельні ділянки та трактори колісні, що підтверджено інформаційною довідкою (а.с.68-72).
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23470178 від 03.08.2009 позивач на підставі рішення Марківського районного суду Луганської області № 2-874/07 від 26.12.2007 набув право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, ангар за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12).
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20093399 від 03.09.2008 позивач на підставі рішення Марківського районного суду Луганської області №2-335/08 від 28.03.2008 набув право власності на об`єкт нерухомого майна нежиле приміщення, 1/4 складу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17772083 від 18.02.2008 позивач на підставі рішення Марківського районного суду Луганської області № 2-874/07 від 26.12.2007 набув право власності на об`єкт нерухомого майна нежиле приміщення, 3/4 будівлі складу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).
Зазначена у витягах інформація підтверджена витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.12.2019 та від 28.09.2020 (а.с.16-20, 46-58).
Рішенням Просянської сільської ради Марківського району Луганської області від 27.06.2018 № 16-7/2018 встановлено на території Проснянської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.59-67).
Відповідачем на виконання вимог підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України проведено розрахунок податку на нерухоме майно та сформовано позивачу податкові повідомлення-рішення, а саме:
- № 0110487-5506-1221 від 02.06.2020 форми «Ф» на суму 662,67 грн, як власнику нежитлового приміщення 1/4 складу розташованого за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7,41);
- № 0110489-5506-1221 від 02.06.2020 форми «Ф» на суму 2464,66 грн, як власнику нежитлової будівлі, ангару розташованого за адресою АДРЕСА_3 (а.с.8,41);
- № 0110488-5506-1221 від 02.06.2020 форми «Ф» на суму 1891,20 грн, як власнику нежитлового приміщення 3/4 будівлі складу розташованого за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9,41), що підтверджено розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік по об`єктах оподаткування, які належать позивачу (а.с.10-11).
Відповідно до довідки № 305 від 07.10.2020, виданої виконавчим комітетом Просянської сільської ради Марківського району Луганської області, позивач використовує нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та буд.55 для зберігання виготовленої сільськогосподарської продукції (а.с.79).
Отже, судами встановлено, що позивач є власником нерухомого майна нежитлових приміщень, а саме будівлі складу за адресою: АДРЕСА_1 та ангару за адресою: АДРЕСА_3.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо цілей глави 1 розділу ХIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 0340/1905/18.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, статті 94 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Законом України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 (далі - Закон № 71-VIII), запроваджено з 01.01.2015 податок на майно, що відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України включає в себе, зокрема, спірний податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Позивач у спірних правовідносинах є власником трьох об`єктів нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).
Згідно з підпунктами 266.3.1 - 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.
В первинній редакції підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначалось, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
У редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» № 2628-VIII (набрав чинності з 01.01.2019, далі - Закон № 2628-VIII ), яка діє з 2019 року підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладений у наступній редакції: «Не є об`єктом оподаткування: ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».
Правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24.04.2020 у справі № 540/2206/19.
Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади. Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Так, відповідно до «Державного класифікатора будівель та споруд. ДК 018-2000», клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.
Спірним між сторонами є питання щодо тлумачення норми підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, а саме: чи встановлює ця норма обов`язок сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати такі будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, чи достатньо того, що вони відповідають критерію здатності такого об`єкта слугувати цілям сільськогосподарського товарного виробництва.
Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт «г» пункту 30.9 статті 30 ПК України).
Відповідно до пункту 30.2 статті 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова «призначення» як «мета використання чого-небудь», «відповідати меті», можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що матеріалами справи підтверджено факт, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником. Основними видам його діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та використовує зазначені об`єкти нерухомого майна у сільськогосподарській діяльності.
Об`єкти нерухомості, які належать позивачу на праві приватної власності, і щодо яких контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, є будівлями/ спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
На користь висновку, що норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання Законом № 2628-VIII, п/п. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».
Як і Законом № 71-VIII, законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.
Позиція суду відповідає позиції Верховного Суду викладена у постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18, яка у силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України повинна бути врахована (застосована) судами.
На підставі викладеного посилання відповідача, що позивачем не надано даних, що вищевказані нежитлові будівлі використовуються у сільськогосподарській діяльності, є безпідставними.
За змістом частини четвертої статті 9 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не надано до суду жодного доказу того, що позивач не є виробником сільськогосподарської продукції та не використовує у власній сільськогосподарській діяльності об`єкти нерухомого майна. 
Згідно з частинами першою третьою статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, суд дійшов висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 360/3377/20 - залишити без змін.
Повне судове рішення - 02 лютого 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                                                Т. Г. Гаврищук