ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 199/7454/17(6а/199/13/18)
адміністративне провадження № К/9901/15590/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Шевцової  Н.  В.,
суддів: Радишевської  О.  Р., Смоковича М.  І. 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №  199/7454/17 (6а/199/13/18)
за скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та протиправні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича 
про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії 
за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Шлай  А.  В. (доповідач), суддів: Кругового  О.  О., Прокопчук  Т. С.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог та встановлені обставини справи
1.          У жовтні 2018 року Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та протиправні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.
2.          На обґрунтування скарги позивач зазначив, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2018  року стягнуто з Управління патрульної поліції у м. Дніпро на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень судові витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 550,84 грн.
3.          Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року скаргу позивача задоволено частково.
3.1.          Визнано неправомірним рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича, до якого на виконання надійшов виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м.  Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року у справі №199/7454/17, (2а/199/32/18) щодо письмового повідомлення від 13 вересня 2018 року №  57203709/6-20.1 ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
3.2.          Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ: 00015622) Яковенка Владислава Андрійовича вчинити дії, пов`язані з виконанням виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м.  Дніпропетровська від 20 лютого 2018 року у справі № 199/7454/17, (2а/199/32/18) та направити стягнуті кошти у готівковій формі через Відділення «Укрпошти» №  82, за місцем проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ): АДРЕСА_1 .
3.3.          Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ: 00015622 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 324,95  грн.
3.4.          Судові витрати віднесено на рахунок держави.
3.5.          В решті скаргу залишено без задоволення.
4.          Не погодившись з ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.  Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року, Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подана апеляційна скарга, яка ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року залишена без руху з підстави порушення вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України в частині сплати судового збору.
5.          Отримання 15 лютого 2019 року копії ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року про залишення без руху апеляційної скарги підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.
6.          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019  року повернуто апеляційну скаргу у зв`язку із тим, шо недоліки апеляційної скарги не було усунуто в установлений судом строк.
7.          07 березня 2019 року Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подана повторна апеляційна скарга. Разом з апеляційною скаргою скаржником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивовану тим, що первинну скаргу було необґрунтовано повернуто.
8.          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019  року повторна апеляційна скарга залишена без руху з підстави порушення вимог, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржнику було запропоновано у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, надавши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших підстав для такого поновлення.
9.          19 квітня 2019 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду від скаржника надійшла заява про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, в якій зазначено, що вперше апеляційна скарга Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була подана 06 грудня 2018 року, тобто в строк, передбачений законом. Проте ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27  лютого 2019 року апеляційна скарга повернута скаржнику з підстави не відповідності вимогам, встановленим статтею 298 Кодексу адміністративного судочинства України, хоча судовий збір було сплачено, а відповідне підтвердження надіслано до суду апеляційної інстанції. Крім того, скаржник зазначив, що повторна апеляційна скарга подана в десятиденний строк з дня прийняття ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

ІІ. Рішення суду апеляційної інстанції в цій справі та мотиви його ухвалення
10.          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019  року відмовлено Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26  листопада 2018 року в адміністративній справі № 199/7454/17(6а/199/13/18).
11.          Суд апеляційної інстанції, постановляючи відповідну ухвалу, виходив з того, що на підставі статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено спеціальний строк на апеляційне оскарження судових рішень у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, і його перебіг починається саме з дня проголошення судового рішення.
12.          Оскільки вступна та резолютивна частини оскарженої ухвали суду першої інстанції були оголошені у відкритому судовому засіданні 26 листопада 2018 року (а.  с. 131), а із апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 07 березня 2019  року, тобто поза межами десятиденного строку, то апелянтом порушено вимоги частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
13.          Щодо наявності підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, то суд апеляційної інстанції зазначив, що скаржником в клопотанні не наведено жодних доводів, які б свідчили про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою, і дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

ІІІ. Касаційне оскарження

14.          На зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 30 травня 2019 року.
15.          У касаційній скарзі заявник зазначає, зокрема, що із первинною апеляційною скаргою він звернувся у строк, визначений частиною шостою статті 287 КАС України, а саме 06 грудня 2018 року (на десятий день з дня проголошення вказаної ухвали). У подальшому ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року первинну апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку із несплатою судового збору. Про існування ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень і ще до отримання її копії, в межах строків, визначених частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до суду з повторною апеляційною скаргою.
16.          Таким чином, представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України уважає, що повторну апеляційну скаргу було подано із дотриманням 10-денного строку, визначеного частиною шостою статті 287 КАС України, а отже, підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відсутні.
17.          У зв`язку із зазначеним представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
18.          Касаційна скарга містить клопотання про розгляд справи за участі представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
19.          01 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження за касаційною скаргою та витребувано матеріали справи №  199/7454/17 з Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська (суддя-доповідач  Бевзенко  В.  М., судді Данилевич  Н.  А., Смокович  М.  І.).
20.          08 травня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду №  765/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Бевзенка  В.  М., що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг.
21.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 12  травня 2020 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н.  В., суддів Радишевську  О.  Р., Смоковича  М.  І.

ІV. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

22.          Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
23.          За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
24.          Приписами частин першої та другої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
25.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
26.          Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
27.          Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
28.          Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
29.          Разом із тим, строк на апеляційне оскарження   у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, до яких відноситься цей спір, визначений статтею 287 КАС України.
30.          Згідно з частиною шостою статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
31.          Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
32.          На підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

V. Позиція Верховного Суду
33.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
34.          Положення статті 121 КАС України передбачають можливість продовження встановленого судом процесуального строку за заявою учасника.
35.          Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
36.          Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
37.          Стаття 287 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, та частина шоста якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 КАС України строки на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).
38.          Водночас статтею 287 КАС України не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України, і на відміну від правил, установлених статтею 270 КАС України, передбачений статтею 287 КАС України строк на апеляційне оскарження не є обмеженим.
39.          Отже, причини пропуску строку на апеляційне оскарження у справах цієї категорії підлягають оцінці на предмет їх поважності в загальному порядку, передбаченому процесуальним законом, з урахуванням визначених частиною шостою статті 287 КАС України особливостей, і суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав, з урахуванням визначених цією статтею строків апеляційного оскарження.
40.          Верховний Суд зазначає, що у справах цієї категорії, які є терміновими, в розумінні КАС України, надзвичайно важливим в аспекті реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження є дотримання судом першої інстанції порядку проголошення та вручення (надсилання) копій судових рішень, визначеного частиною другою статті 271 КАС України. Недотримання судом першої інстанції цього порядку може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження з урахуванням інших фактичних обставин.
41.          Інше тлумачення зазначених норм процесуального права нівелює доцільність застосування частини третьої статті 298 КАС України із метою належної оцінки причин пропуску строку на апеляційне оскарження у відповідних категоріях справ, а також створює передумови для безпідставного обмеження права особи на апеляційне оскарження, що є неприпустимим.
42.          Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема від 17.04.2019 в справі № 212/2354/18 (2-а/212/93/18), від 19.06.2019 в справі №    175/4952/18 (2-а/175/69/18), від 25.06.2019 в справі № 211/94/18 (2-а/211/25/19), від 02.10.2019 в справі № 404/7875/18 (2-а/404/802/18). Також аналогічний правовий висновок містить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22.11.2019 у справі №  461/5908/18.
43.          Матеріалами справи підтверджено, що первинну апеляційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26  листопада 2018 року з клопотанням про відстрочення сплати судового збору представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було подано 06 грудня 2018 року.
44.          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019  року первинна апеляційна скарга залишена без руху виключно з підстави порушення скаржником вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України в частині сплати судового збору.
45.          Заяву про усунення недоліків від 25  лютого 2019 року за №  57203709/6-20.1 щодо усунення недоліків апеляційної скарги разом з оригіналом платіжного доручення від 13 грудня 2018 року №  1014 про сплату судового збору у розмірі 1762 грн, апелянтом надіслано на адресу Третього апеляційного адміністративного суду 25 лютого 2019 року. Згідно з наявними у матеріалах справи даними вказаний лист на адресу суду надійшов 28 лютого 2019 року (т.  1 а.с.  242).
46.          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019  року повернуто апеляційну скаргу у зв`язку із тим, шо недоліки апеляційної скарги не було усунуто в установлений судом строк.
47.          06 березня 2019 року представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ще до отримання копії зазначеної ухвали про повернення первинної апеляційної скарги) звернувся до суду з повторною апеляційною скаргою (т.  1 а.  с. 203  -  246).
48.          Відмовляючи представнику Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26  листопада 2018 року, залишаючи його повторно подану апеляційну скаргу без руху, а потім відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки ним не наведено жодних доводів, які б свідчили про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою, і дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
49.          Проте Верховний Суд не може погодитись із такими висновками суду апеляційної інстанції, який, у свою чергу, не врахував і не перевірив усіх наведених відповідачем доводів щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26  листопада 2018 року, зокрема щодо того, що на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 07 лютого 2019 року, отриманої ним 15 лютого 2019 року, скаржником був сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, про що свідчить платіжне доручення від 13 грудня 2018 року №  1014, оригінал якого разом з листом від 25 лютого 2019 року було направлено до суду. Також представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що повторна апеляційна скарга подана ним в межах десятиденного строку після постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про повернення первинної апеляційної скарги, а тому скаржник без зволікань і зайвих затримок скористався своїм правом на повторне подання апеляційної скарги.
50.          Наведені вище висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 грудня 2020 року в справі №  240/10740/19.
51.          За наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню в справі.
52.          Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі
53.          За таких обставин ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.
2.  Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року в справі №  199/7454/17 (6а/199/13/18) скасувати.
3.  Справу №  199/7454/17 (6а/199/13/18) за скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та протиправні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач:                                                                                Н.  В.  Шевцова

Судді:                                                                                                    О.  Р.  Радишевська

                                                                                                    М.  І.  Смокович