П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/3924/20 
Головуючий у І інстанції:  Польовий О.Л. 
Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
18 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 23.07.2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання на запит нотаріуса інформації про недоотриману пенсію ОСОБА_2 та зобов`язати відповідача надати довідку з зазначенням суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.08.2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо ненадання на запит приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняка В. І. від 14.02.2020 №17/02-14 інформації про недоотриману пенсію ОСОБА_2 .
У задоволенні решти позовних вимог, а саме щодо зобов`язання відповідача надати довідку з зазначенням суми недоотриманої ОСОБА_2 пенсії відмовлено.
Приймаючи рішення в частині задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що ненадання пенсійним органом приватному нотаріусу інформації щодо суми неотриманої ОСОБА_2 пенсії перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадщину, а тому дії відповідача є протиправними.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що 21.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про виплату суми недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, тобто заява Добровольського надійшла пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера тому відповідачем правомірно відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.
Також вказано, що на звернення ОСОБА_2 пенсійним органом надавались розгорнуті відповіді щодо розміру та порядку виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . 
Крім того відповідач звертає увагу на те, що звернення щодо виплати недоотриманих сум пенсії упродовж 6 місяців до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не надходило, тому підстави для виплати недоотриманої пенсії відсутні.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2020 апеляційну скаргу залишено без руху.
22.10.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2020 справу призначено на 16.12.2020 в порядку письмового провадження.
Проте, з 16.12.2020 колегія суддів перебувала у відпустці, а тому розгляд справи відкладено на 18.01.2021 в порядку письмового провадження.
Статтею 311 КАС України вказано, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Оскільки рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, то колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримував пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
14.02.2020 приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк В. І. надіслав до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області запит №17/02-14, в якому просив надати інформацію про наявність та суми невиплаченої пенсії на ім`я ОСОБА_2 для оформлення спадкових прав після померлого.
03.03.2020 листом №2200-0407-8/7869 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняка В. І. про відсутність підстав для виплати недоодержавної пенсії згідно з Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а звернення щодо виплати недоотриманих сум пенсії упродовж 6 місяців не надходило.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Розглядаючи справу по суті  та приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що цей спір є адміністративним. Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України  визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового провадження.
Так, статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України - суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій пенсійного органу щодо ненадання на запит нотаріуса інформації про недоотриману пенсію ОСОБА_2 та зобов`язання пенсійного органу надати довідку з зазначенням суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .
Із відповіді пенсійного органу даної на запит приватного нотаріуса вбачається, що у наданні запитуваної інформації відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк звернення до Пенсійного фонду стосовно не виплаченої пенсії померлого пенсіонера.
При цьому, позивач в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що у разі пропуску цього шестимісячного строку відносини щодо виплати вказаних сум невиплаченої пенсії переходять у площину спадкування, що підтверджується як приписами цивільного  так і пенсійного законодавства.
У даному випадку позивач вважає, що дії відповідача щодо ненадання на запит нотаріуса інформації про недоотриману ОСОБА_2 пенсію порушує його право на спадкове майно, а саме на неотримані померлим пенсіонером пенсійні виплати.
Отже, адміністративні правовідносини між позивачем та відповідачем - відсутні, оскільки позивач звернувся за захистом права на спадщину.
Тобто, у даному випадку виник спір про цивільне право, а тому має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 286/3516/16-ц, від 03.04.2019 у справі №808/1346/18 та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.06.2019 у справі №180/754/17.
За приписами Цивільного процесуального кодексу України спори щодо складу спадщини вирішуються за правилами цього кодексу.
При цьому слід зазначити про відсутність публічно-правових відносин саме між позивачем та пенсійним органом, оскільки пенсійний орган в даному випадку не виконує жодних  владних чи управлінських функцій відносно позивача.
Крім того щодо вимоги про  надання інформації на запит нотаріуса колегія суддів зауважує, що в даному випадку нотаріус не позбавлений права самостійно звернутися до суду щодо неправомірного розгляду його заяви, в той же  час позивач не надав до суду доказів (обгрунтування) щодо права на звернення до суду, в разі неналежного розгляду відповідачем звернення нотаріуса. 
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер, а тому даний спір не належить до юрисдикції суду адміністративної юрисдикції і повинен вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції розглянув даний спір з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, що є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За приписами ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Згідно ч. 3 ст. 319 КАС України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по даній справі - закриттю. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.
Провадження у справі закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи має здійснюватись в порядку цивільного судочинства.
Також суд роз`яснює позивачеві про наявність в нього права протягом 5 днів з дня отримання постанови звернутися із заявою до апеляційного суду про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.