КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                    
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                     У К Р А Ї Н И
 
5 лютого 2021  року                                                                                                              м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                     Васильєва М.А., 
за участю: 
секретаря судового засідання                                                         Яцевич Н.А.
представника Київської митниці Держмитслужби              Захарова А.О.
                                                                                                                     Короля Л.І.
захисника                                                                                                      Меркулова С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Господарським судом Рівненської області апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Клімова С. на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнана винуватою у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнена від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням; вилучені, відповідно до протоколу про порушення митних правил                                      № 1474/10000/20 від  6 вересня 2020 року грошові кошти в сумі 3145 євро повернуто ОСОБА_1 ;  сплачені кошти для забезпечення штрафу за квитанцією № ПН 595 від                              7 вересня 2020 року, оригінал, якої знаходиться в матеріалах справи, в розмірі 1700 грн. повернуто ОСОБА_1 
В С Т А Н О В И Л А:
                Судом першої інстанції встановлено, що 6 вересня 2020 року о 20.30 год. для проходження митного контролю поступила громадянка Іспанії ОСОБА_1 , яка прилетіла до України з Іспанії м. Барселона та своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - зелений коридор .
                Після проведення опитування ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянкою було видано готівку в розмірі 13144 євро, що знаходились: 10000 - в одному з відділень жіночої сумки пасажирки (ручна поклажа), 3144 євро - в одному з відділень рюкзака пасажирки (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування.
                Відповідно до наданих письмових заперечень всі кошти є особистими заощадженнями ОСОБА_1  та її сина.
                6 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 1474/10000/20 за ст. 471 МК України за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю та за цим протоколом з виявленої суми було пропущено 9999 євро, вилучено - 3145 євро.
Суд дійшов висновку, що  в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 471 МК України.
                Однак, суд зазначив, що ОСОБА_1 митну декларацію не заповнювала. З протоколу опитування вбачається, що вона дійсно заявила інспектору на зеленому коридорі, що має 10000 євро. Однак після виявлення у неї 13 144 євро повідомила, що забула про те, що в рюкзаку знаходилися ще 3144 євро.
                У письмових пояснення ОСОБА_1 пояснила, що вона мала вилітати разом із своїм сином, що підтверджується копіями роздруківок їх електронних квитків та посадкових талонів. Однак у зв`язку з тим, що син не пройшов скрінінг-контроль, митна служба Іспанії не допустила останнього на літак, а його речі (рюкзак), що були здані до огляду та вважалися такими, що пройшли митний контроль, залишилися у неї.
                За таких умов загальна сума коштів з розрахунку на двох членів сім`ї не перевищувала б дозволених 10000 євро, які, до того ж, є особистими заощадженнями ОСОБА_1 та мають законне походження з огляду на наявність у неї трудового контракту з тимчасового працевлаштування на території Іспанії, копію якого було додано до пояснень представника ОСОБА_1 - захисника Меркулова С.А.
                За таких обставин суд дійшов висновку, що вказані обставини вказують на відсутність у ОСОБА_1  навмисного наміру на порушення митних правил.
                При цьому жодних негативних наслідків для державі у виді майнової шкоди чи збитків у вигляді несплати митних платежів тощо не настало.
 
Не погоджуючись з постановою суду, представник митного органу подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в повному обсязі, постановити нову постанову щодо громадянки Іспанії ОСОБА_1 , якою визнати її винною у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України, застосувати до неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень й конфіскації предмету правопорушення - грошових коштів кошти у сумі 3145 євро.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що громадянка Іспанії ОСОБА_1 самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваною нею готівкової валюти обрала канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянка Іспанії ОСОБА_1 до митного оформлення не подала - в діях та бездіяльності громадянки Іспанії ОСОБА_1 , під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», вбачається порушення встановленого ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності громадянки Іспанії ОСОБА_1 порушення митних правил, визначеного положеннями ст. 471 МК України.
На переконання митного органу, висновок суду про доведеність винності громадянки Іспанії ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Як зазначає апелянт, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо правопорушника, як основного стягнення у вигляді штрафу, так і додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, оскільки чинним законодавством України, а в даному випадку положеннями ст. 471 МК України, не передбачено застосування до правопорушника такого виду адміністративного стягнення, як попередження.
На переконання апелянта, всупереч положенням ст. 251, ст. 252, ст. 280 КУпАП, місцевий суд однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді попередження та без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей. Постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року прямо суперечить вищенаведеним нормам МК України, тому зазначена постанова підлягає скасуванню.
 
Не погоджуючись з апеляційною скаргою, захисник Меркулов С.А. подав заперечення, в яких просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу представника митного органу - без задоволення.
В запереченнях захисник Меркулов С.А. посилається на те, що умислу на вчинення правопорушення ОСОБА_1 не мала,  так як готівка переміщувалась без ознак приховування.
6 вересня 2020 року о 20.30 год. громадянка Іспанії ОСОБА_1 прибула до України з Іспанії м. Барселона, авіарейсом ЕР 5126, авіакомпанії «РУК ЕР», де без будь-якого на те умислу, а виключно з мотивів того, що введені в ДП МА «Бориспіль» заходи протидії поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), викликали дезорієнтацію на місці, так як сталі правила перебування в терміналі були зміненні, а переміщення пасажирів, що прибули в Україну координуються не у штатному порядку.  Сама адміністрація ДП МА «Бориспіль» наполегливо рекомендувала покинути приміщення терміналу,
ОСОБА_1 була позбавлена можливості належного та повного проходження всіх митних формальностей. Щодо суми грошових коштів в розмірі 3145 евро, які було вилучено та які за своєю суттю стали підставою щодо оформлення протоколу про порушення митних правил, то з аеропорту м. Барселона ОСОБА_1 мала вилітати на Україну разом із сином ОСОБА_5 , що підтверджується  копією посадкових квитків. При цьому в аеропорту м. Барселона, у зв`язку із тим ОСОБА_5 є неповнолітнім та не пройшов скрінінгконтроль, митна служба Іспанії не допустила останнього на літак, у зв`язку із чим останній вимушений був залишитися в м. Барселона, а його особисті речі (рюкзак), що були здані до огляду та вважалися таким, що пройшли митний контроль, залишився у                   ОСОБА_1 , так як повернення на митний пост не передбачено. Грошові кошти в сумі 9999 євро, що були допущенні до ввезення, як і кошти в сумі 3145 (три тисячі сто сорок п`ять) євро,  є коштами гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 , які є особистими заощадженням, з яких 10000 (десять тисяч) є грошовими коштами, які призначені для лікування матері ОСОБА_7 , а решта в сумі 3144 - це кошти, які мали бути використані на особисті потреби в Україні так, як запланований період перебування в Україні на двох осіб становив два тижні до 20 вересня 2020 року. Відтак, в ситуації що склалася, умислу на вчинення правопорушення ОСОБА_1 не мала, добровільно повідомила митний орган про наявність грошових котів, не приховувала їх від митного контролю, про що зазначено і в самому протоколі. Вилучена сума є значною для ОСОБА_1 , та серед іншого мала бути витрачена на потреби дитини. Конфіскація коштів накладе на ОСОБА_1 надмірний тягар та буде непропорційною до вчинення правопорушення.
Крім того, як зазначає захисник,  протоколом про порушення митних правил не встановлено жодних негативних наслідків для держави у виді майнової шкоди чи збитків у вигляді несплати митних платежів тощо. Фактично допущене правопорушення є малозначним, а сам процес оформлення та судового розгляду адміністративних матеріалів є достатнім для недопущення гр. ОСОБА_1 у подальшому аналогічних проступків. Сторона захисту переконана, що достатнім адміністративним стягненням в ситуації, що склалася, є - попередження.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Київської митниці Держмитслужби на підтримку доводів апеляційної скарги, вислухавши захисника, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог з підстав, зазначених у запереченнях, просив постанову місцевого суду залишити в силі, дослідивши матеріали справи, а також докази, надані стороною захисту, які не були  предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог апеляційної скарги представником митного органу не оспорюються фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за обставин, встановлених судом. Вказані обставини також не оспорюються стороною захисту під час апеляційного розгляду.  За таких обставин, з урахуванням положень ст. 294 КУпАП, судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи перевірці не підлягають.
 
Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування до                 ОСОБА_1   вимог закону при накладенні стягнення за вчинене правопорушення, то апеляційний суд доходить такого висновку.   
 
Санкція ст. 471 Митного кодексу України, за якою притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності, дійсно передбачає стягнення у виді штрафу та  конфіскації товарів, які є  безпосередніми предметами правопорушення, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, про що суддя зазначив в оскаржуваній постанові. 
 
Суд першої інстанції дійшов висновку про звільнення ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням. 
Вказане рішення суду не суперечить вимогам закону, оскільки відповідно до ст. 487 МК України  провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
 
                Так, копіями квитків та посадкових талонів підтверджується той факт, що ОСОБА_1 мала вилітати разом із своїм сином. 
                При цьому доводи ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з тим, що син не пройшов скрінінг-контроль, митна служба Іспанії не допустила останнього на літак, а його речі (рюкзак), що були здані до огляду та вважалися такими, що пройшли митний контроль, залишилися у неї, представником митної служби не спростовані.
 
З  наявних у справі доказів встановлено, що вказані грошові кошти мають законне джерело походження, оскільки ОСОБА_1 працює (ас. 38-43), а також відповідно до офіційного перекладу Мирової Угоди від 30 вересня 2019 року «Про врегулювання подружніх відносин пана ОСОБА_9 та пані ОСОБА_1 », пунктом шостим передбачено, що пан ОСОБА_9 буде платити 150 євро щомісячно за харчування кожному з своїх дітей, тобто,  загалом 300 євро на місяць, поки його діти не будуть фінансово незалежні.
Вищезазначена сума щороку збільшуватиметься відповідно до IPC (Індекс споживчих цін) опублікованого INE (Національним інститутом статистики) або органом, який його замінює, та буде виплачуватись щомісячно авансовими платежами протягом перших десяти днів кожного місяця на рахунок, призначений для цього пані ОСОБА_1 , на піклуванні якої залишаються неповнолітні діти.
Надзвичайні витрати, пов`язані з дітьми, оплачуються порівну обома батьками за умови згоди щодо їх необхідності або доцільності, а в разі розбіжностей підлягають вирішенню цього питання в суді (ас. 100 зворот).
 
                За таких умов, як правильно зазначив суд першої інстанції, загальна сума коштів з розрахунку на двох членів сім`ї не перевищувала б дозволених 10000 євро, які мають законне походження. 
 
                За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов  обґрунтованого висновку, що вказані обставини вказують на відсутність у ОСОБА_1  навмисного наміру на порушення митних правил.
 
Окрім того, у справі про порушення митних правил щодо  ОСОБА_1 встановлено, що протиправною поведінкою останньої був саме факт недекларування готівки у відповідному обсязі під час перетину кордону. При цьому ввезення іноземної валюти в Україну не є незаконним за діючим законодавством, оскільки дозволяється ввезення іноземної валюти, і сума, яка може бути законно переміщена через митний кордон, не є обмеженою, якщо вона декларується.
 
Статтею 22 КУпАП передбачено можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.
Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. 
 
 Проте, за встановлених обставин під час розгляду обставин, що внаслідок його вчинення не завдана шкода окремим громадянам або суспільству, обстановку, в якій вчинене порушення, особистість ОСОБА_8 , обставини, що пом`якшують відповідальність, за відсутності обставин, що  обтяжують відповідальність тощо,  висновок суду першої інстанції про звільнення   ОСОБА_1 за малозначністю вчиненого правопорушення від адміністративної відповідальності не суперечить вимогам законодавства,  і суд обґрунтовано вважав за можливе застосувати до правопорушника положення ст. 22 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 через малозначність вчиненого правопорушення від адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України, обмежившись усним зауваженням.
 
За обставин, встановлених та перевірених під час апеляційного розгляду  суд апеляційної інстанції не вбачає підстав  для скасування постанови, а тому апеляційну скаргу представника митного органу слід залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
 
                 Керуючись ст. 529 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А :
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 471 МК України - залишити без змін, апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Клімова С. - без задоволення.
 
Постанова оскарженню не підлягає.

                   Суддя 
Київського апеляційного суду                                                                         М.А. Васильєва