ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1713/21 Справа № 208/7362/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нельга Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Хотей-Моноліт” про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Хотей-Моноліт” про стягнення заборгованості по заробітній платі.
       В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, у період з 01 червня 2018 року по 07 жовтня 2019 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, зокрема працювала на посаді економіста бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності ТОВ «Хотей-Моноліт». 
       07 жовтня 2019 року за угодою сторін її було звільнено з займаної посади, та, у день звільнення не проведено повний розрахунок по заробітній платі, зокрема не виплачено заробітну плату у розмірі 20 333,48 грн. за період з червня 2018р. по жовтень 2019р.
       Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 20 333,48 грн.
       Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хотей-Моноліт» «Про стягнення заборгованості по заробітній платі» - задоволено частково.
       Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хотей-Моноліт» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 153 грн. 64 коп.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу ТОВ «Хотей-Моноліт», 01.06.2018р. позивача прийнято на посаду економіста бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності ТОВ «Хотей-Моноліт».
       Згідно наказу ТОВ «Хотей-Моноліт» від 07.10.2019р., позивача звільнено з займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП.
       Посилаючись на те, що, при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, позивач, на підставі ст.116 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 20 333,48 грн., розраховану позивачем на підставі відомостей, зазначених у виписці з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наданої Пенсійним фондом України.
       В ході розгляду справи відповідач надав суду Висновок експертного дослідження, складеного 30.01.2020 року Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
       Як випливає зі змісту вищевказаного Висновку, за результатами експертного економічного дослідження було встановлено, що:
       - розмір посадових окладів працівників ТОВ «Хотей-Моноліт», зокрема ОСОБА_2 , нарахованих за період з 01.01.2017р. по 30.11.2019р. не відповідає розмірам посадових окладів, встановлених відповідно до затверджених штатних розписів;
       - за результатом експертного дослідження документально підтверджено, що, станом на 07.10.2019р. заборгованість по заробітній платі ТОВ «Хотей-Моноліт» перед ОСОБА_2 становить 2153,64 грн.
       Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення заборгованість по заробітній платі у розмірі визначеному позивачем, суд першої інстанції виходив необґрунтованості таких вимог. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       У відповідності до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
       Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
       Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
       Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
       Згідно ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
       Встановлено, що згідно наказу ТОВ «Хотей-Моноліт» від 07.10.2019р., позивача звільнено з займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП.
       За результатом експертного дослідження документально підтверджено, що, станом на 07.10.2019р. заборгованість по заробітній платі ТОВ «Хотей-Моноліт» перед ОСОБА_2 становить 2153,64 грн.
       Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
       Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Згідно ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       Враховуючи зазначене, а також те, що доводи позивача про наявність заборгованості по заробітній платі позивача у розмірі 20 333,48 грн. спростовуються наданим відповідачем Висновком експерта, а позивачем в свою чергу не надано відомостей та відповідних їм доказів, які б давали суду підстави дійти висновку про те, що, наданий відповідачем висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним.
       Відповідно до ст. 375 ЦКП України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: