ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2021 р.           Справа№ 910/1452/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Разіної Т.І. 

при секретарі судового засідання: Горді В.В.
за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 03.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київгаз»
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 07.10.2020 (повний текст підписано 19.10.2020)
у справі № 910/1452/20 (суддя: Спичак О.М.) 

за позовом Акціонерного товариства «Київгаз»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
про визнання права на доступ до інформаційної платформи

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство «Київгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання права на доступ до інформаційної платформи.
Позовні вимоги обґрунтовані існуванням загрози незаконного, самочинного та одностороннього припинення (обмеження) Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» доступу позивача до платформи, що порушить права позивача, як учасника ринку природного газу та оператора газорозподільної системи, призведе до неможливості виконання обов`язків щодо подання на платформу інформації, передбаченої кодексами ГТС та ГРМ, інших непередбачуваних наслідків та збитків оператора ГРМ, так і інших суб`єктів ринку природного газу, зокрема постачальників та споживачів.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/1452/20 відмовлено у задоволенні позову.
Рішення мотивоване тим, що проаналізувавши обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у спірних правовідносинах, господарський суд прийшов до висновку, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, оскільки позов про захист порушеного права може бути подано лише тією особою, яка є носієм даного права, а оскільки позивачем станом на дату звернення з даним позовом до суду не було виконано умови щодо укладення договору про транспортування природного газу в редакції типового договору транспортування природного газу, то у позивача відсутні підстави для набуття права доступу до Інформаційної платформи.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із винесеним рішенням, Акціонерне товариство «Київгаз» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі №910/1452/20 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до до розгляду на 16.12.2020. 
16.12.2020 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою від 16.12.2020 розгляд справи відкладено на 03.02.2021.
03.02.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.
03.02.2021 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці. 
Ухвалою від 06.02.2021 розгляд справи призначено на 03.03.2021.
02.03.2021 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника.
03.03.2021 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що адвокат який прибув до суду замість адвоката який захворів не мав можливості ознайомитись з матеріалами справи, а у зв`язку з затримкою судового засідання та необхідністю представника брати участь у інших справах, представник просив відкласти розгляд справи.
Судове засідання 03.03.2021 розпочалось о 13:20 відповідно до протоколу судового засідання.
У судове засідання з`явився представник відповідача та надав пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є безпідставним, незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.
Позивач зазначає, що право на доступ до інформаційної платформи не пов`язане та не витікає з договору транспортування природного газу.
Апелянт також посилається на те, що стаття 16 Цивільного кодексу України та стаття 20 Господарського кодексу України не визначають умов, що захисту підлягає лише порушене право, а тому суд має виконати превентивну функцію та, задовольнивши позов, запобігти порушенню прав та інтересів позивача.
Позивач також зазначив, що суд не сприяв сторонам у виконанні їх процесуальних прав та обов`язків, а позивач у зв`язку з обмеженнями, пов`язаними з карантином, не міг належним чином оформити та подати суду заяви свідків, на підтвердження обставин, на які посилався позивач.
У відповіді на відзив позивач вказує, що зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не визнає право позивача на доступ до інформаційної платформи, що додатково свідчить про наявність порушеного права.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Відповідач зазначає, що підставою для звернення до суду визначає саме наявність порушеного права або охоронюваного законом інтересу, а тому доводи позивача про наявність превентивної функції у суду є безпідставними.
Крім того, відповідач вказує, що позивач в своєму позові самостійно стверджує, що він використовує інформаційну платформу з 01.01.2020 і матеріали справи не містять жодних доказів, що з 01.01.2020 і до моменту прийняття рішення судом першої інстанції відповідачем здійснювались будь-які дії, спрямовані на перешкоджання позивачу у доступі до інформаційної платформи.

2.4. інші процесуальні дії у справі
Представник відповідача у судове засідання з`явився та надав пояснення по суті апеляційної скарги.
Представник позивача у судове засідання не з`явився.
Дослідивши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу
У відповідності до ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Частиною 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Дослідивши обставини справи та доводи клопотання, колегія суддів зазначає, що позивач був завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а враховуючи перебування на лікарняному адвоката, міг здійснити самопредставництво в порядку передбаченому ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, позивач висловив свою позицію щодо спору шляхом подання апеляційної скарги та відповіді на відзив, а подані представниками клопотання про відкладення не містять обґрунтування обов`язковості участі представника у судовому засіданні. 
Колегія суддів також враховує, що справа перебуває в провадженні апеляційного господарського суду вже досить тривалий час, а тому, з метою забезпечення принципу розумності строків розгляду спору, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про відкладення розгляду справи, а з урахуванням обставин справи та наявних в ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представника позивача.

Мотивувальна частина.
3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини
Акціонерне товариство «Київгаз» є Оператором газорозподільної системи (надалі - оператор ГРМ) та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, виданої постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 29.06.2017 р. № 854 із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 28.05.2019р. № 833.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» є Оператором газотранспортної системи України (надалі - Оператор ГТС) та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3011.
Як зазначає позивач, він як оператор ГРМ, та відповідач, як оператор ГТС, мають взаємодіяти відповідно до принципів, встановлених Законом України «Про ринок природного газу» та зокрема для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.
01.01.2020 позивачем було отримано доступ до Платформи, де відповідачем створено інтерфейс, що відповідає статусу Акціонерного товариства «Київгаз», як суб`єкта ринку природного газу - «Оператор ГРМ». 

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
Як зазначає позивач, він належним чином виконує на Платформі обов`язки оператора ГРМ, але при цьому не чинить дій, як замовник послуг транспортування за Договором транспортування природного газу.
27.12.2019 на адресу Акціонерного товариства «Київгаз» надійшов лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» №ТОВВИХ-19-3231 від 24.12.2019 з пропозицією укладення Договору транспортування природного газу (надалі - договір).
Як стверджує позивач та підтверджується відповідачем, АТ «Київгаз» розглянуло пропозицію та підписало Договір з протоколом розбіжностей. Два автентичні примірники протоколу розбіжностей, підписані та скріплені печаткою позивача, один примірник підписаного Договору, а також оригінал довіреності уповноваженої особи надіслано на адресу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» з листом №3071/04 від 27.12.2019р.
У свою чергу, позивач зазначає, що підтвердження укладення Договору зі сторони відповідача ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на його адресу не надходило. 
Крім того, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до АТ «Київгаз» про визнання Договору укладеним в редакції оператора ГТС.
Як стверджує у позовній заяві заявник, на даний час Акціонерне товариство «Київгаз» має доступ до Платформи та повноцінно виконує на ній функції оператора ГРМ, однак, на думку позивача ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» безпідставно вважає такий доступ протиправним, таким, що наданий з доброї волі відповідача та може бути в будь-який момент ним же припинений (обмежений) через відсутність укладеного Договору.
Як на можливість подібних дій зі сторони відповідача, позивач посилається на обставини, що неодноразово озвучувалася представниками ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в усному порядку на офіційному заході в НКРЕКП 09.01.2020, що можуть засвідчити свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З наведених підстав, Акціонерне товариство «Київгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою, відповідно до якої просило суд визнати право Акціонерного товариства «Київгаз» в особі уповноважених осіб на авторизацію, вхід до Інформаційної платформи, функціонування та керування якою забезпечується Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», та виконання усіх функцій, встановлених нормативно-правовими актами України для оператора газорозподільної системи, незалежно від наявності укладеного договору транспортування природного газу між Акціонерним товариством «Київгаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».
Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Отже, суд може захистити право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.
Проаналізувавши обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, оскільки позов про захист порушеного права може бути подано лише тією особою, яка є носієм даного права.
При цьому, захистити право або майновий інтерес в судовому порядку можливо тільки у випадку, коли таке право було порушене, а наявність усних звернень, існування яких позивачем не доведено, не є юридично значимим фактом, який свідчить про наявність порушеного права позивача.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач з 01.01.2020 користується інформаційною системою і продовжує нею користуватись на момент розгляду спору, а тому у суду відсутні підстави вважати, що права позивача порушено.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 5 гл. 3 р. IV Кодексу газотранспортної системи Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493 (надалі - Кодекс ГТС), оператор ГТС виконує функції адміністратора інформаційної платформи. 
Абзацом 22 п. 4 гл. 1 р. І Кодексу газорозподільних систем затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 (надалі - Кодекс ГРМ) визначено, що інформаційна платформа - електронна платформа оператора газотранспортної системи у формі веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу ГТС.
Пунктом 2 гл. 3 р. IV Кодексу ГТС встановлено, що інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС України правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG, оператором газосховища, газовидобувним підприємством, оператором газорозподільної системи, прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2497.
Відповідно до пункту 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС України суб`єкти ринку природного газу набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору транспортування з оператором газотранспортної системи.
Згідно п. 39 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).
Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.02.2017 № 201 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку природного газу» затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.
Пунктом 1.2. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено, що ці ліцензійні умови є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу (далі - господарська діяльність з розподілу природного газу, ліцензована діяльність).
Відповідно до пп. 25 п.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися такої організаційної вимоги як - мати укладений з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП.
Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.
За приписами ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що суд має виконати превентивну функцію та, задовольнивши позов, запобігти порушенню прав та інтересів позивача, оскільки з норм чинного законодавства, зокрема з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, а позивач, фактично, звернувся до суду з позовом до виникнення спору, що не передбачено нормами чинного законодавства.
Судова колегія також зазначає, що у випадку, коли сторона позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема подати відповідні докази до суду першої інстанції, вона може реалізувати свої права на подачу таких доказів в суді апеляційної інстанції, з урахуванням особливостей передбачених нормами процесуального законодавства, однак позивачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що відповідачем порушуються чи оспорюються його прав чи охоронювані законом інтереси, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1452/20 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Київгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1452/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1452/20 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 у справі № 910/1452/20 залишити без змін.
3.          Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством «Київгаз».
4.           Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2021.

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                Т.І. Разіна