ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
           
25.02.2021                                                                                        Справа №  904/3830/20
м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

     Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,          
суддів – Кощеєва І.М., Чус О.В.,
секретар судового засідання: Мацекос І.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 у справі №904/3830/20 (суддя Фещенко Ю.В., повне рішення складено 26.11.2020)
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро
до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Дніпропетровський олійноекстракційний завод", м. Дніпро 
до відповідача-2: філії Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" заклад дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток", м. Дніпро
за участю: Дніпропетровської обласної прокуратури, м. Дніпро  
про витребування з чужого незаконного володіння державного майна та виселення із будівлі  

ВСТАНОВИВ:
- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 у справі №904/3830/20 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях задоволено частково, постановлено виселити Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями (далі- ПрАТ з ІІ) "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" в особі відокремленого підрозділу закладу дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток" із будівлі дитячого садка загальною площею  676,1кв.м та допоміжних і підсобних споруд загальною площею 226,6 кв.м, що розташовані за адресою: вул.Короленка, буд.14 у м.Дніпро, в частині вимог щодо витребування з чужого незаконного володіння ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях вказаної будівлі та допоміжних і підсобних споруд в позові відмовлено ;        
- при відмові в позові в частині витребування з чужого незаконного володіння державного майна господарський суд виходив з обставин щодо безпідставного об"єднання позивачем віндикаційного та негаторного позовів, які є взаємовиключними, а також з того, що спірне нерухоме майно знаходиться у державній власності, за відповідачами таке право не зареєстровано, тому до них не може бути пред"явлено віндикаційний позов;
- задовольняючи позовні вимоги про виселення відповідача 1  із спірної будівлі та допоміжних і підсобних приміщень господарський суд послався на те, що останній фактично веде комерційну діяльність орендодавця держаного майна, а також на те, що заклад дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток", який є його філією, безоплатно та без жодних правових підстав розпоряджається вказаним майном і викладене є порушенням ст.287 Господарського кодексу України та ст.4 Закону України "Про оренду державного майна";
- не погодившись з прийнятим рішенням, ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням  на  неправильне застосування судом норм матеріального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи  і неповне дослідження ним доказів просить це рішення скасувати в частині задоволення позовної вимоги щодо виселення товариства із будівлі вказаного вище дитячого садка та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні в позову;
     - у поданій скарзі йдеться про те, що :
      невірними є твердження суду щодо ведення відповідачем-1 комерційної діяльності орендодавця державного майна; для існування правовідносин оренди та для розпорядження державним майном потрібні дві особи – яка передає та яка отримує відповідне майно; заклад дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток" є філією ПрАТ з ІІ"Дніпропетровський олійноекстракційний завод", його було відкрито без створення юридичної особи, а тому  останній не є самостійним суб"єктом договірних  відносин; відповідач-1 та його філія фактично є однією особою, отже передача майна в рамках договірних відносин  між ними неможлива, використання майна філією товариства це теж саме, що і використання цього майна самим товариством;     
використання майна підприємством через свій відокремлений підрозділ є реалізацією правомочності "користування", а не "розпорядження";
факт розпорядження майном відповідача 1 його філією не доведений, докази передачі відповідачем 1 будівлі дитячого садка відповідачу 2 на платній основі відсутні, що спростовує факт ведення товариством комерційної діяльності орендодавця державного майна;
визнання господарським судом закладу дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток" другим відповідачем є неправомірним, оскільки Господарським процесуальним кодексом України відокремлені підрозділи не визначені самостійними учасниками господарського процесу;
   - позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити  апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що:
      увесь час перебування на балансі відповідача 1 приміщення дитячого садка ним вчинялися дії, направлені на порушення права державної власності;
   за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дочірнє підприємство (далі-ДП)"Дошкільний навчальний заклад (ясла-сад) "Розвиток" ліквідовано без правонаступників за рішенням засновника ПАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстракційний завод", що унеможливило виконання рішення господарського суду у справі №904/2202/16,  між тим, станом на 01.07.2020 у складі відповідача 1 на правах відокремленого підрозділу діє заклад дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток", який продовжує безоплатно та без правових підстав користуватися спірним державним майном та надавати послуги на платній основі;
з матеріалів справ Господарського суду Дніпропетровської області №904/2202/16 та №904/3830/20 вбачається, що товариство не використовує спірне приміщення за призначенням, а намагається вести підприємницьку діяльність;
ПрАТ з ІІ"Дніпропетровський олійноекстракційний завод" в апеляційній скарзі умисно намагається ввести в оману суд, що спірне приміщення не використовується в комерційних цілях;
   - у запереченнях на відзив відповідач 1 послався на таке:
відзив позивача не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, а лише дублює позовну заяву;
     сам факт ліквідації ДП"Дошкільний навчальний заклад" (ясла-садок) "Розвиток" та виключення його  ЄДРПОУ є підтвердженням факту звільнення ним приміщення дитячого садка, оскільки відсутність юридичної особи виключає можливість існування майна, яке йому належить, про звільнення спірного приміщення також свідчать відомості, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.07.2018 щодо підтвердження зміни місцезнаходження дочірнього підприємства;
  у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 у справі №904/2202/16 було зазначено, що спірне приміщення дитячого садка знаходиться на балансі відповідача 1 до вирішення питання по його подальшому використанню, тому користування товариством зазначеним приміщенням та знаходження в ньому його філії є законним;
    фактичне знаходження у спірному приміщенні дитячого садка жодним чином не позбавляє позивача можливості управляти спірним державним майном; здійснюючи свої повноваження з управління такими об"єктами відповідно до положень Закону України "Про управління об"єктами державної власності", Фонд державного майна та його регіональні відділення не уповноважені вимагати передачу їм таких об"єктів у володіння та користування, отже у позивача відсутні правомочності щодо володіння спірним майном, які б могли бути порушені користуванням цим майном відповідачем-1;
     відповідач 1 не заперечує факт здійснення комерційної діяльності з надання послуг дошкільної освіти, при цьому, у даному випадку, відсутні обмеження або заборони щодо здійснення товариством такої діяльності, а заперечує проти здійснення ним комерційної діяльності орендодавця державного майна;
- у письмових поясненнях від 03.02.2021 відповідач 1 зазначив, що:
 товариство використовує спірну будівлю з повним дотриманням її цільового призначення, а саме надання послуг у сфері дошкільної освіти;
 жодний документ або нормативно-правовий акт не ставить умовою використання цієї будівлі надання саме безоплатних послуг або надання таких послуг виключно дітям працівників товариства;
обставини стосовно того, кому саме передано спірну будівлю вже були встановлені судом у спорах за участю тих же сторін, зокрема, у справі Господарського суду Дніпропетровської області №904/1789/13-г, при приватизації Орендного підприємства (далі- ОП) "Дніпропетровський  олійноекстракційний завод" новому власнику за  договором купівлі-продажу №КП-100 від 24.06.1993 були передані у безоплатне користування об"єкти соціально-побутового призначення, в тому числі, нежитлові приміщення дитячого садка ;
- у письмових поясненнях від 16.02.2021 позивач вказував на те, що:
 згідно з п.4.3 Плану приватизації орендного підприємства форма власності після приватизації заводу стає колективною і з викладеного випливає, що спірне майно було передано у користування трудового колективу для задоволення побутових потреб його учасників;
у постанові Вищого господарського суду України від 13.12.2016 у справі №904/2202/16 зазначено, що товариство не є власником спірного майна чи особою, яка наділена правом розпоряджатися ним, однак, товариство розпорядилося державним майном шляхом передання своїй філії у користування приміщення дитячого садка з метою комерційної діяльності та отримання прибутку, у зв"язку з чим, такі послуги не спрямовані на забезпечення доступності і безоплатності дошкільної освіти;
- прокурор відзив на апеляційну скаргу не надав, у судовому засіданні просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
  Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача 1, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 11.01.1993 Фондом державного майна України видано наказ № 5-ДП, яким надано дозвіл на приватизацію ОП "Дніпропетровський олійноекстракційний завод".
Розпорядженням Фонду державного майна України № 133-РОМ від 18.06.1993 затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу ОП"Дніпропетровський олійноекстракційний завод", згідно з п.13.2 якого до вартості майна, що підлягало приватизації, не увійшла вартість майна, для якого встановлено пільги, в тому числі, майно вартістю 2256тис.карб..
18.06.1993 розпорядженням Фонду державного майна України № 134-РПП затверджено план приватизації ОП"Дніпропетровський олійноекстракційний завод" та встановлено спосіб приватизації шляхом викупу державного майна, зданого в оренду з правом викупу.
П.4.5 плану визначено порядок і умови використання об`єктів соціально-побутової сфери вартістю 2256тис.крб, до яких включені спірні об"єкти, розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Короленка,14  дитячий садок та їдальня шляхом їх безоплатної передачі трудовому колективу за умов використання за призначенням.
24.06.1993 між Фондом державного майна України та організацією орендарів "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" укладено договір купівлі-продажу № КП-100 цілісного майнового комплексу ОП "Дніпропетровський олійноекстракційний завод".
За актом прийому-передачі державної частки цілісного майнового комплексу ОП"Дніпропетровський олійноекстракційний завод" від 23.07.1993, який є додатком до договору купівлі-продажу № КП-100, Фондом державного майна України передано організації орендарів заводу викуплену нею державну частку майна, у тому числі, основні засоби невиробничого призначення, що передаються безкоштовно, вартість яких становить 2256 тис. крб. 
Таким чином, при приватизації державного майна орендного підприємства новому власнику за договором купівлі-продажу №КП-100 від 24.06.1993 були передані спірні нежитлові приміщення дитячого садка та їдальні.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2014 у справі №904/1789/13-г було встановлено, що на момент приватизації будівля дитячого закладу по вул. Короленка,14 у м.Дніпропетровську не увійшла до статутного фонду ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" як об`єкт соціально-культурного призначення, а тому у останнього не виникло право власності на нього, між тим, ці будівлі були передані йому безоплатно у користування, у зв`язки з чим, у орендного підприємства, відповідно, і у заводу як правонаступника, не виникло право власності на спірне нерухоме майно за наслідками приватизації.
Крім того, судами була розглянута справа №904/2202/16 за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області, пред"явленого в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстрактний завод" та до Дочірнього підприємства (далі-ДП) "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) "Розвиток" про визнання недійсним договору оренди від 01.01.2016 приміщення дитячого садка, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Короленко,14   та зобов"язання дошкільного закладу звільнити вказане приміщення .
Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016 у справі №904/2202/16 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 скасовано в частині скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 та прийняття нового рішення у скасованій частині про відмову у задоволенні позовних вимог про спонукання ДП "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) "Розвиток" звільнити приміщення дитячого садка, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Короленко,14; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 у цій справи в частині задоволення позовних вимог про спонукання ДП"Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) "Розвиток" звільнити приміщення дитячого садка, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Короленко, 14, залишено в силі.
При розгляді вказаної справи судами було встановлено, що:
- приміщення дитячого садка, яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Короленка, 14, є державною власністю та має статус державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу ОП "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" під час приватизації (як частина державного майна цілісного майнового комплексу, що не було передано у власність вказаного підприємства) та перебуває на даний час на балансі заводу як правонаступника ОП "Дніпропетровський олійноекстракційний завод";
- відсутність належним чином проведеної державної реєстрації цього майна за державою не свідчить про фактичну відсутність права власності на таке майно у держави;
- належність заводу спірного об`єкта на праві користування не наділяє завод повноваженнями щодо розпорядження цим об`єктом.
З січня 2018 наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2016 про зобов`язання ДП "Дошкільний навчальний заклад" (ясла-садок) "Розвиток" звільнити та повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області приміщення дитячого садка, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, 14 в чотирьохмісячний строк з дати набрання рішенням законної сили  перебував на виконанні Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області.
Водночас, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ДП "Дошкільний навчальний заклад" (ясла-садок) "Розвиток" ліквідовано 31.10.2019 (без правонаступників) за рішенням засновника – ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстракційний завод".
Посилаючись на те, що згідно з витягом з Реєстру станом на 01.07.2020, відповідно до якого у складі ПрАТ з ІІ"Дніпропетровський олійноекстрактний завод" на правах відокремленого підрозділу діє заклад дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток", який продовжує безоплатно, без жодних правових підстав, користуватися спірним державним майном, а також на неможливість примусового виконання рішення від 30.05.2016 у справі №904/2202/16 у зв`язку з ліквідацією боржника, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про витребування майна з незаконного володіння ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстрактний завод" та виселення його із будівлі.
За наслідками розгляду позову відділення господарським судом прийнято оскаржуване рішення.
Відповідно до ч.1     ст.269 Господарського процесуального кодексу України     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд вважає правильними висновки місцевого господарського суду стосовно того, що вимоги Фонду в частині виселення відповідачів із спірної будівлі є негаторним позовом, який спрямований на захист права власності від порушень, не пов"язаних з позбавленням володіння.
Як зазначено вище, приймаючи рішення у відповідній частині господарський суд послався на те, що фактично відповідач-1 веде комерційну діяльність орендодавця державного майна, що є порушенням ст.287 Господарського кодексу України та ст.4 Закону України "Про оренду державного майна", тому останній незаконно розпоряджається державним майном.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими всупереч положенням ст.86 Господарського процесуального кодексу України без ґрунтовного дослідження обставини справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Ст.317 Кодексу визначено зміст права власності, частиною 1 якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Ч.1 ст.319 Кодексу передбачено, що  власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд .
Згідно з ч.1 ст. 321 Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи  обмежений у його здійсненні.
Відповідно до приписів ст. 326 Кодексу у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
За змістом ст.5 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд  державного майна України, окрім іншого,  здійснює повноваження власника державного майна.
За приписами ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з положенням ст.16 Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Водночас за змістом ст.391 Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.
Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.
Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.
Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Одночасно слід зазначити, що  згідно з ч.1     ст.74, ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Відповідно до ч.1, 6     ст.283 Господарського кодексу України     за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК      з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.    
   У даному випадку, матеріали справи свідчать про те, що філія ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" – заклад дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток" не є юридичною особою, не наділена окремою правосуб"єктністю, не є самостійним учасником цивільних (господарських) відносин, отже, не є самостійним суб"єктом і договірних відносин. В господарських відносинах філія діє від імені ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" і всі укладені нею правочини створюють, змінюють чи припиняють права та обов"язки товариства.
   Отже, філія не може самостійно, від власного імені,  укладати господарські договори та мати будь-які цивільні  (господарські) відносини з відповідачем 1, оскільки в таких правовідносинах відповідач 1 та його філія є однією і тією ж особою.
    Щодо досліджуваної справи, то в установленому наведеними вище нормами порядку обставини по незаконному розпорядженню товариством державним майном шляхом здіснення функцій орендодавця відділенням не доведені, належні докази в обґрунтування цих обставин не надані.
   Так, в матеріалах справи відсутні докази передачі товариством приміщення дитячого садка в оренду на платній основі будь-якій іншій особі.
  Недоведеними залишилися також обставини позбавлення позивача можливості управляти вказаним майном у зв"язку із знаходженням у спірному приміщенні дитячого садка та надання філією заводу – закладом дошкільної освіти "Дитячий садок "Розвиток" послуг на комерційній основі. 
  При цьому надання послуг дошкільної освіти на платній основі не заборонено чинним законодавством України.
Крім того, як зазначено вище, з моменту передачі під час приватизації будівлі дитячого садка, розташованого за адресою: вул. Короленка,14 у м.Дніпрі у безоплатне користування, цей об"єкт нерухомості перебуває на балансі відповідача 1 до вирішення питання щодо його подальшого використання.
Згідно з п.3 ч.1 ст.4 Закону України "Про фонд державного майна України"  одним із основних завдань Фонду є управління об"єктами державної власності.
У ст.7 Закону України "Про управління об"єктами державної власності" визначені повноваження Фонду державного майна України у сфері управління об"єктами державної власності.
Спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 №№908/68 затверджено положення "Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на його балансі".
Згідно з п.1.4 Положення способи управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, є такими : здійснення приватизації відповідно до Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та інших нормативно-правових актів; передача майна в оренду відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", передача майна до сфери управління органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.98 N 1482, передача майна господарським товариствам, у тому числі, у разі ліквідації балансоутримувача, на умовах відповідного договору безоплатного зберігання (далі - договір зберігання) відповідно до вимог законодавства, списання об`єктів державної власності у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 N 1314 "Про затвердження Порядку списання об`єктів державної власності", передача в оренду, використання захисних споруд цивільного захисту для задоволення господарських, культурних та побутових потреб із збереженням функціонального призначення таких споруд або їх списання у порядку, передбаченому законодавством у сфері цивільного захисту.
Однак, у даному випадку, будь яке рішення щодо способу управління та використання вказаного вище державного майна відсутнє, докази, які б свідчили про застосування позивачем заходів, спрямованих на управління спірним майном, передбачених законодавством України та докази невиконання вимог Фонду щодо такого застосування відповідачем 1  позивачем не надані.
  Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд викладеного не врахував, що призвело до  прийняття цього рішення при невідповідності висновків, викладених в ньому фактичним обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права. 
     У цьому зв"язку рішення господарського суду слід скасувати частково.
Посилання позивача на неможливість виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 у справі №904/2202/16 визнані колегією суддів необґрунтованими тому, що відповідні обставини не свідчать про створення відповідачем 1 перешкод у користуванні спірним майном.
  Інші доводи позивача колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки не спростовують викладених вище висновків апеляційного суду.
не 
Керуючись ст. 269, 275, 277, 282 – 284 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
-  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 у справі №904/3830/20 скасувати частково;
-  прийняти нове рішення;
-  в позові відмовити;
- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Дніпропетровський олійноекстракційний завод" 3153грн судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;
-  видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області;
- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;
-  повна постанова складена 11.03.2021 

Головуючий  суддя                                                                             І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                                     І.М.Кощеєв

Суддя                                                                                                     О.В.Чус    
Виготовлено з автоматизованої 
системи документообігу суду
Помічник судді                                                                                                                 Н.В.Соловйова
10.03.2021          

Дата набрання чинності 10.03.2021