Справа № 466/8627/20                                Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б. 
Провадження № 33/811/1810/20                        Доповідач: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,     
встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої продавцем, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. в дохід держави.
Відповідно до постанови суду та згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №704488 від 02.11.2020, 02.11.2020 о 15:40 год., у м. Львові по вул. Липинського, 60, гр. ОСОБА_1 , яка є продавцем закладу швидкого харчування «Фаст Фуд», знаходилася на робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закриває рот та ніс, чим порушила вимоги п.п.1 п. 10 постанови КМУ від 22.07.2020 №641, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
На зазначену постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна, необґрунтована та винесена з порушенням норм процесуального права та застосування норм матеріального права. Суд першої інстанції не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що спричинило необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення.
Зазначає, що вона є працівником закладу швидкого харчування «Фаст Фуд», а працівник закладу швидкого харчування «Фаст Фуд», не є суб`єктом господарювання, тому не може нести відповідальності за вказане правопорушення. 
21 грудня 2020 року на адресу Львівського апеляційного суду поступила заява від ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутності. В заяві ОСОБА_1 зазначила, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задоволити.
Вивчивши матеріали справи та розглянувши доводи апеляційної скарги, приходжу до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскарженої постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 , яка є продавцем закладу швидкого харчування «Фаст Фуд», знаходилася на робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закриває рот та ніс, чим порушила вимоги п.п.1 п. 10 постанови КМУ від 22.07.2020 №641, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
Диспозицією ст.44-3 КУпАП в редакції, чинній на момент вчинення вказаного в протоколі правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Натомість, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 21.11.2020, статтю 44-3 доповнено частиною другою такого змісту: «перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».
Згідно ст.94 Конституції України Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому, втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.
Закріплений в ч.1 ст.58 Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст.15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Таким чином до юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.
Відповідно до вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, що пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Так, санкцією ч.2 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В той же час, санкцією ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, ч.2 ст.44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту, а тому має зворотну дію в часі.
Враховуючи те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження за справами про адміністративні правопорушення, враховуючи положення ст.8 КУпАП про зворотну дію в часі закону, вважаю, що постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 слід скасувати.
За змістом ст.222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.2 ст.44-3 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Дії ОСОБА_1 зазначені у протоколі підлягають кваліфікації за ч.2 ст.44-3 КУпАП, а ст.221 КУпАП встановлює, що судом розглядається провадження, передбачене ст.44-3 КУпАП.
З цих підстав дану справу доцільно передати за підвідомчістю органу, яким було складено адміністративні матеріали.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -      

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - скасувати.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП передати за підвідомчістю до Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області для вчинення дій, передбачених діючим законодавством України. 
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду                 Головатий В.Я.