ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 р.	Справа № 520/14477/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 23.10.2020 року по справі № 520/14477/2020
за позовом ОСОБА_1        
до Державної служби України з питань праці                      
про скасування наказу, поновлення на посаді,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань праці, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань праці № 566-к від 21.10.2020; зобов`язати Державну службу України з питань праці поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 520/14477/2020 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про скасування наказу, поновлення на посаді.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження по справі, розглянути заяву про забезпечення позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що предметом судового розгляду по справі № 826/12050/15 було скасування наказу № 187-к від 09.06.2015 заступника голови комісії з реорганізації Держгірпромнагляду України Калиновської І.Г. про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області 09.06.2015, тому оскаржуваний у справі № 520/14477/2020 наказ № 566-к від 21.10.2020 не має відношення до розгляду справи № 826/12050/15.
Сторони по справі в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 826/12050/15 задоволено частково касаційну скаргу Державної служби України з питань праці. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі № 826/12050/15 скасовано в частині зобов`язання Державної служби України з питань праці поновити ОСОБА_1 на роботі на аналогічній посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області. Прийнято в цій частині нову постанову, якою поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі № 826/12050/15 залишено без змін.
Державною службою України з питань праці видано наказ від 21.10.2020 № 566-К, яким на виконання постанови Верховного Суду від 30.09.2020 у справі 826/120501/15 поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області, звільнивши з посади першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області (п. 1 наказу).
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення та обґрунтовані тими обставинами, які вже були предметом дослідження при розгляді справи: реорганізація Держгірпромнагляду, порядок поновлення на посаді, в тому числі орган, у якому має відбутися таке поновлення, тому фактично при розгляді справи суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №826/12050/15, надавши повторну оцінку, встановленому вказаним рішенням суду порядку поновлення позивача на посаді.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України) визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що приписами ст.ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме:
- зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч.ч. 1, 2 ст. 267 КАС України);
- визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).
При цьому, зміст статей 382, 383 КАС України свідчить про виокремлення таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України ).
Отже, наведені норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення, а підставами для їх застосування є саме невиконання рішення суду, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
При цьому, у разі невиконання чи неналежного виконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання чи неналежне виконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактичною підставою для звернення до суду із вказаними вимогами, слугував факт прийняття наказу № 566-К від 21.10.2020 на виконання постанови Верховного Суду від 30.09.2020 № 826/12050/15, яким поновлено позивача на посаді.
Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання постанови Верховного Суду від 30.09.2020 № 826/12050/15. Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09.10.2018 у справі № 809/487/18 підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовані приписи п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, відповідно до яких суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд  першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті провадження по справі, колегія суддів відхиляє вимогу апеляційної скарги про зобов`язання суду першої інстанції розглянути заяву про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року по справі                 № 520/14477/2020 залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  02.03.2021 року