СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2021 р.                                                           Справа № 905/1488/20  
Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя  Россолов В.В. 
за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О. 
за участю представників сторін:
позивача - Калетнік М.Ю.
відповідача - адвокат Дмитрашко О.О.
розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Метінвест Інжиніринг" (вх. № 55Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 30.11.2020 у справі № 905/1488/20 (повний текст якого складено та підписано 10.12.2020 суддею Ніколаєвою Л.В. у приміщенні господарського суду Донецької області),
за позовом ТОВ "Форментера"
до відповідача ТОВ "Метінвест Інжиніринг"
про скасування оперативно-господарської санкції,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Форментера" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про скасування оперативно-господарської санкції, застосованої на підставі п. 5.6 договору № 1743/18 від 09.07.2018.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що застосування оперативно - господарської санкції у вигляді утримання коштів у розмірі 202 319,22 грн., що є неустойкою за порушення строку поставки товару, є неправомірним, здійснено з порушенням порядку, встановленого договором, та не відповідає меті та оперативності впливу на порушення договірних зобов`язань.
07.09.2020 до господарського суду Донецької області відповідач звернувся з  заявою, в якій останній просив суд залишити позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України з посиланням на те, що даний спір підлягає розгляду у постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" з огляду на умови п. 9.2 договору на придбання технологічного обладнання № 1743/18 від 09.07.2018.
Ухвалою господарського суду від 15.09.2020 відмовлено ТОВ "Метінвест Інжиніринг" в задоволенні заяви за вх.№16715/20 від 07.09.2020 про залишення позову без розгляду посилаючись на те, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру з посиланням на позицію ВС у справах №№ 906/513/18, 908/1215/19.
Рішенням господарського суду Донецької області від 30.11.2020 у справі № 905/1488/20 позов ТОВ "Форментера" задоволено. Скасовано оперативно - господарську санкцію, застосовану до ТОВ "Форментера" на підставі п. 5.6 договору (на придбання технічного обладнання) №1743/18  від 09.07.2018. Стягнуто ТОВ "Метінвест Інжиніринг" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, 5, код ЄДРПОУ 37732376) на користь ТОВ "Форментера" (01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, 2/1Б, оф. 1, код ЄДРПОУ 41467268) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.
ТОВ "Метінвест Інжиніринг" із зазначеним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким залишити позовну заяву ТОВ "Форментера" без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226, ст. 231 ГПК України.
Так, в обґрунтування апеляційних вимог, заявник посилається на те, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про залишення позову на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України з посиланням на позицію ВС у справах №№ 906/513/18, 908/1215/19, оскільки обставини зазначених справ та даної справи не є тотожними. 
Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції задоволення позову, оскільки зобов`язання з поставки позивачем проведено неналежним чином, то його не можна вважати припиненим. Через порушення постачальником строків поставки його зобов`язання змінилися - у постачальника виникло зобов`язання сплатити покупцю неустойку відповідно до п. 7.3 договору.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2021, зокрема, відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою у справі № 905/1488/20, встановлено строк для подання відзиву. Розгляд справи призначено на 09.02.2021.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи сторони, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушено положення п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України та неправомірно відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду на п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Так, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду послався на те, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру - про скасування оперативно-господарської санкції, при розгляді якої дослідженню підлягають в т.ч. обставини правомірності/неправомірності її застосування, така вимога не підлягає вартісній оцінці, а тому на спірні правовідносини не поширюється третейське застереження, передбачене п.9.2 вказаного договору. При цьому, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в ухвалах від 30.01.2019 у справі № 906/513/18, від 28.04.2019 у справі № 908/1215/19.
Колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Форментера" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про скасування оперативно-господарської санкції, застосованої на підставі п. 5.6 договору № 1743/18 від 09.07.2018.
02.09.2020 ТОВ "Метінвест Інжиніринг" звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки даний спір має вирішуватися третейським судом, так як майнові вимоги позивача не перевищували еквівалент 10 000 доларів США.
Відповідно до п. 9.2. договору № 1743/18 від 09.07.2018 спори, майнові вимоги яких не перевищують еквівалент 10   000 доларів США за основною сумою зобов`язання, розглядаються постійно діючим регіональним третейським судом України при Асоціації «Регіональна правова група».
Положення пункту 9.2 договору є чинною третейською угодою. Наявність та дійсність третейської угоди сторонами у справі не оспорюється.
Суд першої інстанції ухвалою від 15.09.2020 відмовив ТОВ "Метінвест Інжиніринг" в задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду, мотивуючи це тим, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру з посиланням на позицію Верховного суду у справах №906/513/18, №908/1215/19 (як на справи, предметом розгляду яких було скасування оперативно-господарських санкцій).
Колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши зміст зазначених постанов Верховного Суду вважає за потрібне зазначити, що посилання господарського суду Донецької області на позицію Верховного суду у справах №906/513/18, №908/1215/19 не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки обставини справ №906/513/18, №908/1215/19 та справи, що переглядається зараз, не є тотожними. У справах, на які посилався суд першої інстанції, предметом позову є скасування оперативно-господарських санкцій, застосованих постачальниками електроенергії до споживачів електроенергії. Постачальниками електроенергії були складені акти про порушення та прийняті рішення про застосування оперативно-господарської санкції до споживачів. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17 дійшла висновку про те що нарахування вартості недоврахованої електроенергії не є оперативно-господарською санкцією. Вимога про оскарження рішення постачальника електроенергії має розглядатися судом як вимога про визнання повністю або частково недійсним акту постачальника електроенергії.
У зв`язку із цим колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 вказала, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Враховуючи останню позицію Верховного Суду у справі №910/17955/17, за якою нарахування постачальниками електроенергії споживачам вартості недоврахованої електроенергії не є оперативно-господарською санкцією, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарський суд Донецької області в ухвалі від 15.09.2020 необґрунтовано  посилався  на  справи №906/513/18, №908/1215/19,  як  на справи, предметом розгляду яких було скасування оперативно-господарських санкцій та керувався правовими позиціями, які не мають відношення до справ про скасування оперативно-господарських санкцій.
Тому предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, обставини у справах № 906/513/18, №908/1215/19 не є тотожними зі справою №905/1488/20 та мають різне правове регулювання.
У цій справі колегія суддів зазначає, що вимога щодо скасування оперативно-господарських санкцій у справі №905/1488/20 є вимогою майнового характеру, виходячи з наступного.
Приписами частини другої статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Частиною першої статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Застосування відповідачем оперативно-господарської санкції, яку позивач просить скасувати, призвело до зміни майнового стану позивача, тож скасування таких санкцій також призведе до зміни майнового стану позивача у розмірі 202 319,22 грн., а тому вимоги позивача мають майновий характер. 
Предметом позову є скасування оперативно-господарської санкції, тобто вимога, яка піддається грошовій оцінці, а саме 202 319,22 грн., так як у разі скасування вказаних санкцій майновий стан позивача зміниться на 202 319,22 грн. Позовні вимоги пов`язані з підтвердженням прав позивача на грошову суму у розмірі 202 319,22 грн., яку відповідач утримав в рахунок належних позивачу платежів за договором поставки.
Колегія суддів зазначає, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).
Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Вимога про скасування оперативно-господарських санкцій може бути як майнового, так і не майнового характеру і залежить від характеру самої оперативно-господарської санкції, від того, на яке право або інтерес впливає оперативно-господарська санкція, чи піддається грошовій оцінці вказане право або інтерес.
Пунктом 5.6. договору № 1743/1/8 від 09.07.2018 передбачено, що неустойка, яка підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем витрати та збитки, які підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, визначеному даним договором та чинним законодавством, можуть бути утримані покупцем в односторонньому безумовному порядку (у тому числі після витікання строку дії даного договору) з суми, яка підлягає сплаті постачальнику, шляхом відправки постачальнику відповідного повідомлення  з зазначенням суми неустойки, розрахунком витрат та збитків.
Відповідно до ч.2 ст. 237 ГК України порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. 
Тобто передбачена договором санкція має саме грошовий характер. 

Як свідчать матеріали справи, позивач оспорив застосування оперативно-господарської санкції, вказав ціну позову - 202 319,22 грн. та сплатив судовий збір у розмірі 3 034,79 грн. за подання майнової вимоги, що підтверджує, що вимога позивача носить саме майновий характер.
Наслідком задоволення вимог позивача та виконання судового рішення у даній справі є виникнення грошових вимог у позивача в розмірі 202 319,22 грн. 
В пункті 8.13. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17 викладено висновок про застосування норм права, який полягає у тому, що зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що якщо наслідком задоволення вимог та виконання судового рішення є виникнення грошових вимог позивача, то позовні вимоги мають вартісну оцінку і носять майновий характер, виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
В зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру - про скасування оперативно-господарської санкції, така вимога підлягає вартісній грошовій оцінці, а тому на спірні правовідносини поширюється третейське застереження, передбачене п.9.2 вказаного договору. 
Оскільки, п. 9.2. договору № 1743/18 від 09.07.2018 спори, майнові вимоги яких не перевищують еквівалент 10   000 доларів США за основною сумою зобов`язання, а дана позовна вимога не перевищує еквівалент 10 000 доларів США, та даний спір повинен розглядатись постійно діючим регіональним третейським судом України при Асоціації «Регіональна правова група».
В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Так, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала господарського суду Донецької області від 15.09.2020 є неправомірною та такою, що не відповідає обставинам справи і нормам процесуального права, призвела до розгляду справи неуповноваженим судом та порушення практичної реалізації принципу доступу до правосуддя. Судом першої інстанції було порушено правила суб`єктної юрисдикції, оскільки договір містив третейське застереження, а отже, такий спір повинен розглядатися третейським судом.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 викладено правовий висновок про те, що «у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною  відповідно до  вимог ГПК України клопотання  про  припинення  провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті». 
Як свідчать матеріали справи, третейська угода є чинною та не визнавалася судом недійсною, відповідач заперечував проти вирішення спору у господарському суді. Заява про залишення позовної заяви без розгляду від 02.09.2020, заперечення проти вирішення спору у господарському суді від 29.09.2020 подані до суду відповідачем до подачі першої заяви по суті спору - відзиву від 01.10.2020, отже в силу імперативних приписів п.7. ч. 1 ст. 226, ст. 231 ГПК України, господарський суд мав залишити позовну заяву без розгляду.
В свою чергу, господарським судом Донецької області було розглянуто справу по суті з порушення положень п.7. ч. 1 ст. 226, ст. 231 ГПК України.
За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення господарського суду скасувати як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права.
Керуючись статтями 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Метінвест Інжиніринг" на рішення господарського суду Донецької області від 30.11.2020 у справі № 905/1488/20 задовольнити частково.
Рішення господарського суду Донецької області від 30.11.2020 у справі № 905/1488/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі № 905/1488/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Повний тест постанови апеляційного суду складено 15.02.2021.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко  

Суддя                                                                                           В.В. Россолов