Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/25/21                                 Головуючий у суді І-ї інстанції Льон С. М. 
Категорія - 130                                                 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16.02.2021 року.        Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., за участі ОСОБА_1 та його представника – адвоката Пантелєєва О.М., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2020 року, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнено судовий збір в розмірі 420,40 грн. в дохід держави
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 11.08.2020 о 23:05 год. в м. Кропивницький по вул. Кримській, 106, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду першої інстанції, провадження в адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.11.2020 до суду його захисником було подано клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, однак він своєчасно з`явився в судове засідання та чекав виклику біля двох годин. Потім від секретаря судового засідання дізнався, що справу перенесли на іншу дату і його додатково про це повідомлять пізніше. Однак до суду його не викликали і ніяких судових документів на його адресу не направляли і тільки 30 жовтня від адвоката дізнався, що справа вже розглянута, а тому пропустив строк на оскарження постанови суду.
Крім того зазначає, що при складанні протоколу працівник поліції не ознайомив його з правами та обов`язками відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння працівник поліції не надав йому сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, тому він і відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння на Драгер, який не сертифікований. 
Зазначеному суд не надав належної оцінки, в порушення ряду статей КУпАП не провів всебічне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, не дослідив докази вини, не викликав зазначених в протоколі свідків для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями при цьому не врахував його пояснення, неправдиво в постанові зазначив, що він визнав свою провину, також суд не врахував, що на даний час відсутня адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилається також на порушення судом вимог ст. 33 КУпАП, так як в матеріалах справи відсутні відомості про його майновий та сімейний стан, місце роботи, професію, характеристику.
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його представник адвокат Пантелєєв О.М. вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, допитавши ряд свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги в частині скасування постанови суду та закриття провадження в справі слід відмовити, за таких обставин.
Як вбачається із матеріалів справи оскаржувана постанова судом винесена 11.11.2020 без участі ОСОБА_1 копія якою була отримана захисником правопорушника 30.11.2020, а тому апелянту підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження.
При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Даний висновок суду об`єктивно підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду справи в суді першої інстанції доказами, відповідно яких встановлено наступне. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що їхав на своєму автомобілі до магазину «Шанс». Під`їхавши, зупинився та вийшов з автомобіля. В цей час до нього під`їхав екіпаж патрульної поліції та запропонували сісти йому до них у автомобіль. Він сів і вони попрямували до медичного закладу для встановлення стану його сп`яніння, оскільки хотіли скласти на нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Від проходження медичного огляду він не відмовлявся, однак працівники поліції не захотіли цього проводити.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 11.08.2020 йому зателефонував вітчим, щоб він приїхав до медичного закладу «2Б», так як працівники патрульної поліції хочуть скласти протокол відносно нього за ст.130 КУпАП. Він приїхав. Під час розмови з вітчимом дізнався, що останній хоче здати кров, а йому відмовляють в цьому. Чув як поліцейський розмовляв з вітчимом про те, що лікар прийме його якщо поліцейський дасть направлення, однак поліцейський його не дав. 
Щодо показів свідка ОСОБА_3 суд зазначає, що в судовому засіданні останній вказав, що ОСОБА_1 є його вітчимом, а тому слідує зацікавленість останнього у розгляді даної справи, в зв`язку з чим, суд не прийняв до уваги надані покази.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 11.08.2020 йшов біля медичного закладу «наркодиспансер» в магазин разом з ОСОБА_5 . Побачив як стояв хлопець, він підійшов до нього і запитав, що сталося, на що хлопець відповів, що у його вітчима не хочуть брати кров на аналіз. Він залишив хлопцю свій номер телефону, оскільки почув розмову ОСОБА_1 з поліцейським про те, що йому відмовили дати направлення на аналіз.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що йшов 11.08.2020 разом з ОСОБА_4 до магазину через медичний заклад «2Б». ОСОБА_4 , побачивши хлопця підійшов до нього, щоб попросити цигарку, а він пройшов далі та також зупинився. Потім ОСОБА_4 розповів йому, що у вітчима хлопця не хочуть брати аналіз крові, оскільки патрульні не дають направлення.
Суд відмітив, що покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не спростовують події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, свідки лише вказують на те, що бачили ОСОБА_3 , який стояв один біля входу у медичний заклад та повідомив, що у вітчима не хочуть брати аналіз крові.
При перегляді відео фіксації адміністративного правопорушення з відео регістратора автомобіля патрульної поліції судом було встановлено, що 11.08.2020 о 23:04 год. автомобіль «ВАЗ 2108», червоного кольору, виїхав на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль патрульної поліції, через що він розвернувся та зупинив автомобіль «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_2 . Працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння та запропонував пройти останньому медичний огляд за допомогою алкотестера DRAGER в присутності двох свідків, на що останній повідомив, що буде проходити медичний огляд тільки в закладі охорони здоров`я.
З відео фіксації з камери «Bodycam» працівників поліції встановлено, що перебуваючи в медичному закладі ОСОБА_1 постійно затягував проходження аналізу, вказуючи, що йому необхідний свідок, оскільки він не довіряє працівникам поліції та відмовлявся пройти тест за допомогою алкотестера DRAGER, просив здати кров.
Суд дійшов правильного висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 організувати здачу крові не ґрунтуються на нормах і правилах проходження огляду на стан сп`яніння викладених у ст.266 КУпАП та не відповідають порядку виписаному у діючій Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Також суд врахував, що з 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за №2617-VIII від 22.11.2018 року, згідно якого відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Разом з тим, Законом України від 17.06.2020 року за №720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові до Закону України за №2617-VIII, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону України №720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону України №2617-VIII виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст.130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння – відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону України №2617-VIII виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст.286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння – відтак з 03 липня 2020 року відбулась декриміналізація цих дій.
Також суд зазначив, що дійсно ч.1 ст.130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради України на даний час викладена в редакції Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року без врахування положень Закону України №720-IX від 17 червня 2020 року, який вніс зміни до Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію дій особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, оскільки п.117 Законом №720-IX від 17 червня 2020 року виключено, зокрема підпункт 4 пункту 1 Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, в якому ст.130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом №720-IX від 17 червня 2020 року ст.130 КУпАП діє в попередній редакції.
Враховуючи зазначені положення закону суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення 11.08.2020, підлягає адміністративні відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (Закон України №1446- VIII від 07.07.2016 року), у редакції. що діяла до внесення відповідних змін та введення ст.286-1 КК України, з подальшим їх вилученням та залишенням попередньої редакції в КУпАП.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджена матеріалами справи, зокрема: - протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №086139 від 12.08.2020; - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були присутніми при відмові ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння; - відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в автомобілі патрульної поліції та з камер «Bodycam» працівників поліції, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 086139 від 12.08.2020 року, складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Вирішуючи правомірність доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд враховує наступне.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що їхав на своєму автомобілі до магазину «Шанс». Під`їхавши, зупинився та вийшов з автомобіля. В цей час до нього під`їхав екіпаж патрульної поліції та запропонували сісти йому до них у автомобіль. Він сів і вони попрямували до медичного закладу для встановлення стану його сп`яніння, оскільки хотіли скласти на нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Від проходження медичного огляду він не відмовлявся, однак працівники поліції не захотіли цього проводити.
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 суду вже пояснює, що після його зупинки на вул. Кримська неподалік магазину «Шанс» на пропозицію працівника поліції відмовився пройти огляд з використанням технічного засобу Драгер, оскільки не довіряв цьому. Також відмовився пройти огляд в медичному закладі за відсутності свідків.
Допитані за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 апеляційному суду підтвердили факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд з використанням технічного засобу Драгер, посилаючись на не надання працівником поліції відповідного сертифіката на вказаний прилад, після чого на пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 поїхав в лікарню, а свідки залишились на місці.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зазначений порядок проходження відповідного огляду закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція), відповідно яких закріплено наступне.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Крім того, відповідно матеріалів справи будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені судом докази, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання, а також незаконність пропозиції працівника поліції огляду водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та в подальшому в закладі охорони здоров`я, у справі відсутні і не встановлені.
Жодні обґрунтовані підстави ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні. Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів об`єктивність поліцейських або зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення свідків, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не встановлена, раніше вони не знайомі.
Правопорушником та його захисником не наведено жодних достатніх підстав, які б ставили під сумнів долучені пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які узгоджуються між собою та іншими доказами. Обставини події в поясненнях свідків викладені так, що повністю збігаються із відеозаписами, долученими до матеріалів справи, які є об`єктивними доказами і у сукупності з іншими доказами дають можливість суду із достовірністю встановити обставини справи. Наведена сукупність доказів на переконання суду є достатньою для з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 086139 від 12.08.2020 докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не було наведено. 
Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що при складанні протоколу працівник поліції не ознайомив його з правами та обов`язками відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, є безпідставними так як правопорушник відмовився підписувати, отримувати протокол про адміністративне правопорушення та викласти в ньому свої заперечення. 
Посилання на порушення судом вимог ст. 33 КУпАП, так як в матеріалах справи відсутні відомості про його майновий та сімейний стан, місце роботи, професію, характеристику, також є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати суду зазначені ним відомості.
Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими та спростовуються зазначеними вище дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами, а тому обставини, на які посилається особа, яка притягується до відповідальності, є лише способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП,  а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст.280 КУпАП. 
Суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень. 
Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими, а тому в їх задоволення слід відмовити.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:

 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду                                                         В.М. Гончар