ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 759/15271/20                                                                 Суддя (судді) першої інстанції:Ул`яновська О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 березня 2021 року                                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
за участю представників сторін:
від позивача - адвокат Діордієв С.Г.,
від відповідача - не прибув,
від третьої особи - не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Департамента патрульної поліції Котлобая Костянтина Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
26 вересня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Інспектора Департамента патрульної поліції Котлобая Костянтина Вікторовича (далі - відповідач, Інспектор Котлобай К.В.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції (далі - третя особа), в якому просила скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
В обґрунтування позову зазначає, що у постанові не зазначено докази щодо сертифікації приладу фіксування порушень в автоматичному режимі Каскад, 007-0519, відомостей щодо наявності інформаційно-вказівного знаку про встановлення камери автофіксації порушень правил дорожнього руху. Також інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. До того, у період з 09 по 20 серпня 2020 року позивач перебувала за кордоном, а отже не могла вчинити дане правопорушення. 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам, викладеним у позові, зокрема, що позивач перебувала за кордоном, а тому не могла вчинити порушення, за яке її притягнуто до відповідальності, прилад вимірювання швидкості має похибку +/- 5 км/год, на ділянці дороги відсутній інформаційно-вказівний знак 5.70, а відповідач не надав доказів належної сертифікації прилада вимірювання швидкості. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що 17 серпня 2020 року відповідачем складено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 255 грн 00 коп. за порушення пункта 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год, що зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 007-0519, 17 серпня 2020 року о 07 год. 22 хв. за адресою: м. Київ, Північний міст на Лівий берег, де зафіксовано транспортний засіб Chevrolet Volt д.н.з. НОМЕР_1 . 
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та уважаючи свої права порушеними, позивач звернулась з позовом до суду.
Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження своєї невинуватості, у той час як відповідачем надано докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення позивачем. 
Колегія суддів з наведеним висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією   та законами України.
Статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафа в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно пункту 12.9 (б) ПДР 12.9 водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункта 30.3 цих Правил.
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів, дослідивши матеріали фото- та відео-фіксації, погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення, прийнята відповідачем на підставі інформаційних файлів за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі. Правопорушення зафіксовано технічним засобом «КАСКАД» 007-0519.
Посилання позивача на норму статті 61 Конституції України, відповідно до якої особа може нести юридичну відповідальність лише за фактично скоєне порушення, а не за порушення які скоїла інша особа, колегія суддів бере до уваги, проте наголошує, що в примітці до частини 1 статті 122 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами 1 - 3 цієї статті правопорушень, у тому числі у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом 3 частини 1 статті 2793 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Статтею 142 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.
Згідно частини 3 цієї правової норми, відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 2793 цього Кодексу.
Статтею 2793 КУпАП передбачено, що відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Аналогічна норма закріплена в розділі III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13 січня 2020 року.
Як вірно наголошено судом першої інстанції, КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам, проте, позивачем вказаного порядку дотримано не було.
Ураховуючи те, що позивач не заперечує факт належності їй на праві власності транспортного засобу Chevrolet Volt д.н.з. НОМЕР_1 , а також, що відповідно до статті 142 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, колегія суддів приходить до висновку, що факт доведення керування саме позивачем не підлягає підтвердженню, оскільки законодавцем чітко визначено, що відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе не водій, а фізична особа, за якою транспортний засіб зареєстровано. 
Посилання позивача на те, що відповідач не надав доказів належної сертифікації прилада вимірювання швидкості «КАСКАД», не заслуговують на увагу, з огляду на наступне. 
Комплекс фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» отримав сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 5-19 Rev.0, що дійсний в період з 14 січня 2019 року по 14 січня 2029 року, та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.
Також за результатами експертизи отримано позитивний експертний висновок про відповідність комплексу «КАСКАД» вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що комплекси автоматичної фото/відео фіксації порушень правил дорожнього руху «КАСКАД», як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшли необхідні тестування та мають дозвільні документи на їх використання.
Передача позивачем зазначеного автомобіля іншій особі не звільняє позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки, як вже було зазначено вище, таке звільнення можливе лише після вчинення тих обов`язкових дій, які передбачені положеннями статті 2793 КУпАП.
Окрім цього, вчинення адміністративного правопорушення було зафіксоване технічним засобом «Каскад» 007-0519, відповідність якого підтверджена вищезазначеними документами. 
Твердження апелянта про те, що наданий третьою особою диск DVD-R з файлом фото- та відеофіксацією правопорушення не є належним доказом, оскільки на такий відсутнє посилання в спірній постанові, є помилковим, оскільки в постанові міститься QR-cod, який надає можливість переглянути відповідні файли.
Також є помилковим твердження позивача про те, що прилад вимірювання швидкості «КАСКАД» має похибку +/- 5, що свідчить про відсутність порушень правил дорожнього руху.
Як убачається зі зміста сертифіката перевірки, максимальна допустима похибка під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу основним каналом складає +/-2 км/год, а контрольним каналом +/-10%.
Згідно фотофіксації порушення, наведеного у постанові, швидкість транспортного засобу позивача здійснювалась основним та контрольним каналами та складала 74,00 км/год.
Наведене виключає можливість застосування до вимірювання швидкості похибок, які передбачені сертифікатом перевірки, оскільки обрахована різними способами швидкість є ідентичною, що свідчить про відсутність похибки під час її вимірювання. 
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи   статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України   визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 272, 286, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька