Ухвала       
 
19 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 204/8718/20
провадження № 61-1649ск21 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про стягнення моральної та матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
01 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав засобами електронного поштового зв`язку із застосуванням електронного цифрового підпису касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у вищевказаній справі. 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги посилаючись на те, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору, оскільки згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Дніпропетровської райдержадміністрації                              від 15 вересня 2020 року № 726 перебуває на обліку для призначення субсидії, а заборгованість за газ складає 2 144,17 грн, отримує пенсію у розмірі 2 943,33 грн з якої вирахувано 20 % податку на додану вартість, що не дає можливості для фізичного його існування та загрожує життю та здоров`ю, а тому на підставі статті 8 Конституції України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» просить клопотання задовольнити.
 
У задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. 
 
Наведені у клопотанні доводи не дають підстав для його задоволення, оскільки заявником не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що                      ОСОБА_1 дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому законом розмірі.
 
Зазначене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
 
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
 
За таких обставин, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначається відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.
 
Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2 270 грн.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 454 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у розмірі 454 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев