УХВАЛА

11 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/10899/19

адміністративне провадження № К/9901/6590/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Радишевської    О.Р.,
суддів – Кашпур    О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року в справі №240/10899/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області, військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними і скасування розпорядження і наказів, поновлення на посаді,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Житомирській області (далі – УСБ України в Житомирській області), військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: 
– визнати протиправним і скасувати розпорядження СБ України в Житомирській області №148-д від 27 серпня 2019 року;
– визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №21-одт від 06 вересня 2019 року;
– визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №72 від 11 вересня 2019 року;
– зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 поновити на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада               2020 року позов задоволено частково: 
– визнано протиправним і скасовано розпорядження УСБ України в Житомирській області №148-д від 27 серпня 2019 року в частині скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці за формою 1 (один);
– визнано протиправним і скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №21 одт від 06 вересня 2019 року в частині припинення підполковнику ОСОБА_1 доступу до державної таємниці;
– визнано протиправним і скасовано наказ Командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України №72 від 11 вересня 2019 року в частині увільнення підполковника ОСОБА_1 з посади начальника штабу - першого заступника начальника 142 навчальнотренувального центру Сил спеціальних операцій Збройних Сил України;
– у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року (повний текст складено 25 січня 2021 року) скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог і у цій частині прийнято нову постанову:
– зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 з                  11 вересня 2019 року; 
– в решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від                                   16 листопада 2020 року залишено без змін.
22 лютого 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від                16 листопада 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року в справі №240/10899/19.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправним і скасування розпорядження про скасування допуску до державної таємниці; визнання протиправними і скасування наказів про припинення доступу до державної таємниці та увільнення з посади; зобов`язання поновити на посаді.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 має військове звання підполковника Збройних Сил України та обіймає посаду начальника штабу – першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 Командування Сил Спеціальних операцій Збройних Сил України.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, військове звання якого не вказує на те, що він входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі).
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Водночас військова частина НОМЕР_1 не зазначила випадків, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій  цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених  частинами другою  і  третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що підставами касаційного оскарження судових рішень є: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо застосування строку звернення до суду з позовом у подібних правовідносинах;  застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду в справах: №420/7243/19; №803/1712/14.
Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 169, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року в справі №240/10899/19.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко