Справа № 462/1411/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1546/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                        05 березня 2021 року                                 м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Жукровської Х.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 01 квітня 2020 року у справі за поданням старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мацьківа Андрія Олеговича про визначення частки майна боржника,

                                        в с т а н о в и л а:
У березні 2020 рокустарший державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мацьків А.О. звернувся до суду з поданням, в якому просив визначити частку боржника  ОСОБА_1  у розмірі 1/2 в спільному сумісному майні – квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить на праві приватної спільної сумісної власності  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 . 
Свої вимоги державний виконавець обґрунтовував тим, що ОСОБА_1  є боржником у виконавчому провадженні, яке перебуває на примусовому виконанні у названому відділі ДВС, з виконання постанови Галицького районного суду м.Львова від 12 червня 2018 року (справа №461/3010/18) про стягнення з ОСОБА_1  на користь Львівської митниці ДФС заборгованості в сумі 86600 грн., однак, боржник судове рішення в добровільному порядку не виконує, а в результаті вжитих державним виконавцем виконавчих дій, рухомого майна, грошових коштів і цінностей, належних боржнику, не виявлено, тому виконання судового рішення можливе за рахунок примусової реалізації вказаного вище нерухомого майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності боржника ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , частки яких в цьому майні відповідно до закону є рівними. 
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 01 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в даній справі.
Ухвалу суду оскаржив Залізничний відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не підлягає розгляду в порядку Розділу VІ ЦПК України, оскільки постанова суду про накладення адміністративного стягнення, яка є виконавчим документом, хоч і постановлялась в справі про адміністративне правопорушення, однак, КУпАП не містить норми, яка б регулювала порядок вирішення такого подання державного виконавця, право на звернення з яким визначено Законом України «Про виконавче провадження», окрім того, це стосується цивільних прав інших фізичних осіб, а тому повинне вирішуватись саме в порядку цивільного судочинства.
При цьому, апелянт наголошує, що за правилами ЦПК України здійснюється розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів чи судів інших юрисдикцій, якщо спеціальним законом не врегульовано певної процедури здійснення окремих виконавчих дій, і в обґрунтування своєї позиції по справі посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року (справа №545/3611/17-ц, провадження №14-287цс18).
В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, продату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.02.2021 року, є дата складення повного судового рішення – 05.03.2021 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м.Львова від 12 червня 2018 року, прийнятою у справі №461/3010/18 про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 86600 грн.
Вказана постанова суду в частині стягнення із ОСОБА_1 штрафу в розмірі 86600 грн. звернута до примусового виконання. Стягувач – Львівська митниця ДФС.
В процесі виконання цієї постанови (ВП №57516191), старший державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мацьків А.О. звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у нерухомому майні – квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яким він володіє, спільно із ОСОБА_2 , яка не є боржником у названому вище виконавчому провадженні. 
Той факт, що вказаний об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №200960015 від 19.02.2020 року.
Порядок вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначений статтею 443 ЦПК України.
Вказана стаття міститься у Розділі VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.
Відповідно до статті 10 цього Закону, одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно, яким боржник володіє спільно з іншими особами.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року (справа №545/3611/17-ц, провадження №14-287цс18) дійшла висновку, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів чи судів інших юрисдикцій, якщо спеціальним законом не врегульовано певної процедури здійснення окремих виконавчих дій, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами Розділу VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».
Враховуючи наведене й те, що КУпАП не врегульовано вирішення питання визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє з іншими особами, під час примусового виконання судового рішення у справі про адміністративні правопорушення, колегія суддів доходить висновку, що державний виконавець правильно звернувся за вирішенням цього питання з відповідним поданням в порядку цивільного судочинства за правилами Розділу VІ ЦПК України. 
Таким чином, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленн ям справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.                 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) задовольнити.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 05 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                 Бойко С.М. 

Судді:                                                                         Копняк С.М.

                                                                Ніткевич А.В.