Справа № 346/4425/18 
Провадження № 22-ц/4808/73/21 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Єлісевич О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Калинюком О.П. 2 жовтня 2020 року в м. Коломия, повний текст якого виготовлено 12 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,
в с т а н о в и в:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, будучи власником приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі укладеного між ним та ОСОБА_2 . Договору оренди від 1 лютого 2010 року, передав їй в оренду частину цього приміщення площею 64,3 кв. м. для функціонування аптеки терміном на 3 роки. А орендар на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця на роздрібну торгівлю фармацевтичними товарами надала доручення ОСОБА_1 на здійснення підприємницької діяльності від її імені у даному приміщенні, облаштувавши його під аптеку.
Після закінчення строку Договору оренди 1 лютого 2013 року сторони домовилися в усній формі про продовження дії оренди на тих самих умовах і на той самий строк, тобто до 1 лютого 2016 року, оскільки жодних заперечень ніхто з них не мав.

До червня 2014 року ОСОБА_1 здійснювала у вказаному приміщенні підприємницьку діяльність. З червня 2014 року аптека була зачинена у зв`язку з необхідністю оформлення документів для отримання нової ліцензії з продажу лікарських засобів і препаратів, однак орендну плату та вартість спожитих комунальних послуг позивачі продовжували сплачувати готівковими коштами особисто відповідачу, який не видавав їм жодних квитанцій та розписок про такі сплати.
21 квітня 2015 року відповідач спільно з невідомими особами, самовільно, всупереч установленому законом порядку, з метою припинення прав позивачів на користування та розпорядження майном, шляхом демонтажу вхідних дверей меблевої вітрини, проник всередину приміщення аптеки та склав медичні препарати у картонні коробки. А 22 квітня 2015 року з 09:00 год. до 12:00 год. відповідач та невідомі особи завантажили та перевезли з приміщення аптеки медичні препарати та грошові кошти до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , до якого позивачі не мали доступу. У подальшому, з метою надання правомірності вчиненим діям відповідач склав акти, підтверджуючі факт проникнення до приміщення аптеки, демонтаж та вивезення майна.
Внаслідок вказаних незаконних дій ОСОБА_1 було заподіяно майнову шкоду, розмір якої згідно з висновком експерта від 06.04.2016 року складає 23824,46 грн.
Крім того в результаті вказаних самоправних дій відповідача ОСОБА_2 позбавлено права володіння та розпорядження грошовими коштами у сумі 23800 доларів США, які знаходилися у сейфі в приміщенні аптеки, що згідно з офіційним курсом Нацбанку України станом на 21 квітня 2015 року складало 529654,41 грн., а також права користування належними їй лікарськими засобами, які знаходилися у приміщенні аптеки, загальна вартість яких становить 137353,27 грн.
Натомість, незважаючи на проведення досудового розслідування кримінального провадження відносно викладених обставин, 16.06.2015 року ОСОБА_3 було подано до суду позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.
23.08.2016 року відповідачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а 23.11.2016 року - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки він, перебуваючи на посаді начальника Коломийської лабораторії калібрування та повірки ЗВТ ДП «Івано-Франківськстандартметрологія», будучи службовою особою, видав табель обліку робочого часу працівників цієї установи за квітень 2015 року, в якому було внесено завідомо неправдиві відомості щодо відпрацювання протягом 21-22 квітня 2015 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 робочого часу, достовірно знаючи, що дані особи не перебували на робочому місці, а виконували роботу, не пов`язану з функціональними обов`язками, зокрема, були залучені відповідачем для проникнення до приміщення аптеки, демонтажу та вивезення майна, в тому числі медичних препаратів та грошових коштів, належних позивачам, з подальшим складанням актів для надання правомірності вчиненим діянням. Підроблення вищевказаних актів підтверджується висновком Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 12 лютого 2016 року.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 13 серпня 2018 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов позивачів як потерпілих залишено без розгляду та згідно з ч. 7 ст. 128 КПК України рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
Розмір майнової шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, позивачами визначено наступним чином:
1. Втрачені 23800 доларів США, що згідно з офіційним курсом Нацбанку України, встановленим на 21.04.2015 року, складало 529654,41 грн.;
2. Вартість лікарських препаратів, медичних засобів та іншого супутнього товару, яка згідно з розрахунком ПП ВТФ «Поліфарм» становить 137353,27 грн.;
3. Вартість меблевих виробів (стінка меблева, передня та задня вітрини, додаткова секція з поличками, тумбочки з ДСП- та МДФ-плит), а також конструкцій матеріальної кімнати (матеріали та комплектуючі), що згідно з довідкою ПП ОСОБА_8 від 18.02.2016 року становить 60050,00 грн.;
4. Вартість елементів реклами, а саме: реклама на банерній тканині розміром 300х120 см; торцева світлова реклама двостороння; реклама на банерній тканині розміром 450х180 см; виносна реклама (штендер, спотикач); аплікація на скло; вартість монтажних робіт, що згідно з рахунком №12 від 29.02.2016 року, виданим ФОП ОСОБА_9 , становить 9875,00 грн.;
5. Вартість бувших у вжитку холодильників однокамерних марок «Continent 1600» та «СЕ 160/ind», що згідно з розрахунком від 21.11.2016 року, наданим підприємцем ОСОБА_10 , становить 4135,00 грн.;
6. Вартість чайника електричного «Philips» та сейфа меблевого з електронним і механічним замком, що згідно з рахунком №KL-0001973 від 21.11.2016 року, виданим ТОВ «Епіцентр К», становить 1618,92 грн.;
7. Вартість одного комплекту дверей та необхідної фурнітури до них, що згідно з рахунком-фактурою №000004 від 21.11.2016 року, виданим ФОП ОСОБА_11 , становить 3146,40 грн. Згідно з переліком речей, що знаходилися у приміщенні аптеки, протоколів оглядів та фотографій до них таких комплектів дверей та фурнітури було 2 на загальну суму 6292,80 грн.;
8. Вартість крісла дерев`яного зі спинкою, декорованого тканиною, що згідно з інформаційною довідкою ФОП ОСОБА_12 від 22.11.2016 року становить 698,00 грн. Згідно з даними протоколів оглядів, фотографій до них та переліку речей потерпілих таких крісел було 2 на загальну суму 1396,00 грн.;
9. Вартість стільця жорсткого маленького дитячого фанерного зі спинкою, що згідно з інформаційною довідкою від 22.11.2016 року, виданою підприємцем ОСОБА_13 , становить 155,00 грн. Кількість таких стільців – 3, отже, їхня загальна вартість згідно із вказаними протоколами та переліком речей потерпілих становить 465,00 грн.;
10. Вартість фармацевтичної літератури, а саме «Современный фармацевтический справочник», що згідно з товарним чеком від 04.04.2011 року, виданим магазином «Сучасник», підприємця ОСОБА_14 , становить 300,00 грн.;
11. Вартість (загальна) 2-х медичних халатів та медичного костюму, що згідно з даними товарного чеку від 09.09.2016 року, виданого підприємцем ОСОБА_15 , становить 1200,00 грн.;
12. Вартість оснастки для виготовлення печаток з написами «Оплачено» та/або «Відпущено», що згідно з даними інформативної довідки підприємця ОСОБА_16 від 14.09.2016 року становить 250,00 грн. (ціна однієї одиниці - 125,00 грн.);
13. Вартість оснастки для виготовлення печатки приватного підприємця, що згідно з даними інформативної довідки, наданої тим же підприємцем 14.09.2016 року, становить 150,00грн. (без вартості виготовлення індивідуального відтиску печатки);
14. Вартість (загальна) калькуляторів «Citizen» та «Brilliant», яка становить 890,00 грн. згідно з даними інформативної довідки того ж підприємця від 14.09.2016 року;
15. Вартість канцелярського приладдя, а саме: степлер, скоби, ножиці, ніж, архівний бокс, кліпборд, файли, швидкозшивачі, папки на кнопці та гумці, папка-реєстратор, біндери, гумки для банкнот, гумка, зволожувач для пальців, клей ПВА, клей-олівець, коректор, лінійка, кнопки, скріпки, підстругачка, підставка для ручок, маркер, олівець, ручки, папір, зошити, товарний чек, цінники, пакети «майка», пакети фасувальні та на застібці, клейка стрічка, папір для нотаток у пластиковому пеналі, блок для нотаток з клейким шаром, фільтр мережевий, градусники. Їхня загальна вартість згідно з інформативною довідкою ФОП ОСОБА_17 від 23.11.2016 року становить 767,11 грн.;
16. Вартість (загальна) драбини-стрем`янки, інвентарю для прибирання та посуду, а саме: швабри роликової, швабри з насадкою «моп», совка зі щіткою, віника, рушників полотняних, відра з віджимною насадкою, відра прямокутного, відра круглого великого, відра маленького круглого, контейнеру для сміття з кришкою, контейнеру для сміття маленького, серветок (мікрофібра) для прибирання і для підлоги, боксу великого, чайного та кавового наборів, столових приборів, ножа, універсального штопору, цукерниць, тарілок, плетеної корзини, чашки, що згідно з даними інформативної довідки ФОП ОСОБА_18 від 23.11.2016 року становить 1766,00 грн.;
17. Вартість кутка споживача (таблиця-інформація), що згідно з даними рахунку- договору №РЦ-0001624 від 29.11.2016 року ПП «Реклама-Центр» становить 210,00 грн.;
18. Вартість детектора валют «Спектр» (приладу для перевірки купюр), що згідно з даними витягу з інтернет-ресурсу «Hotline» станом на 29.11.2016 року складало 378,00 грн.;
19. Вартість 2-х гігрометрів, що згідно з даними витягу з того ж інтернет-ресурсу на ту ж дату становило 246,00 грн. (123,00 грн. за одиницю);
20. Витрати на поїздки позивача ОСОБА_1 до вищого керівництва органів державної влади та правоохоронних органів у м. Києві відносно досудового розслідування вище вказаного кримінального провадження на загальну суму 4 112,94 грн.;
21. Витрати на роздрукування матеріалів справи, ксерокопії документів, набір текстів, пов`язаних із вказаним досудовим розслідуванням, на загальну суму 2823,00 грн.:
22. Витрати на орендну плату приміщення приватної фірми «Рубін-А», що за адресою: м. Коломия, проспект М. Грушевського, 12, де зберігалися один холодильник, лікарські препарати, медичні засоби та інший супутній товар (що були речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні) протягом листопада 2015 року – січня 2016 року, що згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №03 становить 450,00 грн.;
23. Витрати на послуги фотографа для здійснення фотографування матеріалів, наявних в 12 томах кримінального провадження, що згідно з даними товарного чеку та акту виконаних робіт ПП « ОСОБА_19 » від 23.11.2016 року складає 400,00 грн.;
24. Витрати на виготовлення ксерокопій додатків до позовної заяви у кількості 1 173 шт. на загальну суму 1524,90 грн. згідно з товарним чеком того ж підприємця від 04.09.2018 року.
Позивачі зазначають також, що крім майнової шкоди неправомірними діями відповідача їм завдано і немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, негативними змінами у їхньому житті, що проявилися в емоційних переживаннях, тривозі, психологічному дискомфорті, відчутті приниженої гідності, образи та обурення поведінкою відповідача та порушили актуальні життєві плани та нові перспективи. Так, позивач ОСОБА_2 після вчинення злочинних дій ОСОБА_3 була змушена неодноразово звертатися за допомогою до лікаря-невропатолога, проходила огляд в лікаря-психіатра, хоча проблем зі здоров`ям раніше у неї не спостерігалося. Позивачу ОСОБА_1 внаслідок вказаних подій вперше встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання, їй доводилося неодноразово звертатися до лікарів та лікуватися стаціонарно, загострилися її попередні захворювання.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 74037,94 грн. відшкодування майнової шкоди та 100000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, заданих злочином; ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь 692270,41 грн. відшкодування майнової шкоди та 100000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, заданих злочином, 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь позивачів.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 10 жовтня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на належні ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 122,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 та транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Е 250» 1992 р.в., номерний знак « НОМЕР_1 ».
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 2 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення даного позову, накладені ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 10 жовтня 2018 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу. Вважають його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На думку апелянтів ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 13 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження було встановлено вину відповідача у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, а тому факт його вини не підлягає доказуванню. Таким чином висновок суду першої інстанції проте, що під час розгляду даної справи не встановлено неправомірності дій відповідача щодо майна позивачів, у зв`язку з чим не підлягає відшкодуванню ні матеріальна, ні моральна шкода, є помилковим.
Зазначають, що згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду від 27 лютого 2017 року ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні №12016090180001743 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України. Даною ухвалою підтверджується, що у першій декаді березня 2010 року ОСОБА_3 , перебуваючи в належному йому на праві власності приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , підробив Договір оренди частини даного приміщення, укладений між ОСОБА_20 та ОСОБА_2 1 лютого 2010 року, в ході чого у графі «Орендодавець» виконав підпис замість ОСОБА_20 . Вказані дії були ним повторно вчиненні і у березні 2012 року. Отже, усні твердження відповідача щодо того, що 30 грудня 2011 року він уклав Договір оренди вказаного приміщення з ОСОБА_20 , яка 1 січня 2012 року передала його в суборенду ОСОБА_2 на строк до 1 січня 2013 року не підтверджені жодними доказами та спростовуються матеріалами справи.
Безпідставним є і посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що після завершення Договору оренди орендар не звільнив добровільно приміщення до подій, які мали місце 20-22 квітня 2015 року, про що свідчить адресоване ОСОБА_2 письмове повідомлення відповідача та ОСОБА_20 від 24 лютого 2015 року з пропозицією звільнити вказане приміщення до 15 березня 2015 року, оскільки дана пропозиція позивачем отримана не була.
Крім того вказують, що відповідач звернувся 16 червня 2015 року з позовом про усунення перешкод в користуванні приміщенням, тобто вже після вчинення ним кримінального правопорушення 21 квітня 2015 року, що свідчить про те, що він не мав на меті у законний спосіб вирішити спір. Даний позов ОСОБА_3 було залишено без розгляду за його ж заявою, у зв`язку з чим жодного рішення, яке набрало б законної сили і було б обов`язковим до виконання стосовно усунення перешкод у користуванні приміщенням, не було.
Вважають, що висновки суду першої інстанції щодо того, що викрадення такої значної суми грошових коштів повинне кваліфікуватись за ст. 185 КК України ставлять під сумнів компетенцію працівників правоохоронних органів, прокуратури та суду, який розглядав кримінальну справу, за наслідками якої прийнято ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 13 серпня 2018 року.
З огляду на вищенаведене просять скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду від 2 жовтня 2020 року та постановити нове, яким позов задовольнити.
Представник ОСОБА_3 – ОСОБА_21 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на те, що оскільки щодо ОСОБА_3 вироку суду не виносилось, то посилатись на встановлення ухвалою суду вини відповідача у вчиненні кримінального правопорушення апелянти не мають підстав. Покладення на відповідача обов`язку відшкодування шкоди позивачам є можливим лише за доведеності неправомірності дій, причинного зв`язку між діями і шкодою та наявності вини. Посилання апелянтів на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 27 лютого 2017 року вважає також безпідставним, оскільки позивачі не заперечують, що згадуваний Договір оренди від 1 січня 2012 року ними не оспорювався, а навпаки - виконувався. На підставі наведеного просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та її представник апелянтів — адвокат Гринів Я.В. доводи апеляційної скарги підтримали.
Апелянт ОСОБА_2 подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.
Відповідач та його представник — адвокат Паламарчук О.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2010 року між ОСОБА_3 як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем було укладено Договір оренди приміщення площею 64,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 для використання як аптеки (т. 1, а.с. 32).
Згідно п.п. 5.4 даного Договору термін оренди - з 01.02.2010 року по 01.02.2013 року. Договір оренди припиняється в разі закінчення терміну (на який його укладено), а пролонгація дії договору проводиться шляхом складання письмової угоди між сторонами за два місяці до закінчення терміну дії договору.
01.05.2011 року ПП ОСОБА_2 було укладено з Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області Договір №873 на централізовану охорону майна на об`єкті — приміщення магазину-аптеки за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 144-151), і така охорона здійснювалася до 01.05.2015 року (т. 1, а.с. 152)-153, 155-157).
Встановлено також, що ОСОБА_3 був обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12015090180000383 від 01.05.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України. Згідно з обвинувальним актом він обвинувачувався в тому, що ним у період часу з 21 по 22 квітня 2015 року спільно з третіми особами, які не усвідомлювали та не могли усвідомлювати протиправність діяння, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчинено дії по проникненню до приміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , демонтажу та вивезенню із приміщення аптеки належного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна та медичних препаратів. Крім того в результаті самоправних дій ОСОБА_3 та третіх осіб, які не усвідомлювали та не могли усвідомлювати протиправність діяння, 21.04.205 року із приміщення даної аптеки було викрадено грошові кошти потерпілої ОСОБА_2 у сумі 23800 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.04.2015 року складає 529654,41 грн. Також внаслідок самоправних дій ОСОБА_3 та третіх осіб, які не усвідомлювали та не могли усвідомлювати протиправність діяння, потерпіла ОСОБА_2 була позбавлена можливості користуватися належними їй лікарськими засобами, які знаходились у приміщенні аптеки, загальна вартість яких становить 137353,27 грн., в результаті чого потерпілій ОСОБА_2 заподіяна майнова шкода на вказану суму. В результаті дій ОСОБА_3 та третіх осіб, які не усвідомлювали та не могли усвідомлювати протиправність діяння, потерпілій ОСОБА_2 була заподіяна майнова шкода на загальну суму 667007,68 грн., а потерпілій ОСОБА_1 заподіяна майнова шкода на загальну суму 23824,46 грн. Крім того ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника Коломийської лабораторії калібрування та повірки ЗВТ ДП “Івано-Франківськстандартметрологія”, будучи службовою особою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно видав табель обліку робочого часу працівників Коломийської лабораторії калібрування та повірки ЗВТ ДП “Івано-Франківськстандартметрологія” за квітень 2015 року, в якому було внесено завідомо неправдиві відомості щодо відпрацювання протягом 21-22 квітня 2015 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 робочого часу, при цьому достовірно знаючи, що дані особи не перебували на робочому місці, а виконували роботу, не пов`язану з функціональними обов`язками (т. 1, а.с. 24-27).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 13.08.2018 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та звільнено його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду (т. 1, а.с. 28-31).
Вказана ухвала ніким не оскаржувалася та набрала законної сили.
Наведених обставин сторони не заперечували.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачі стверджували, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 та третіх осіб, які не усвідомлювали та не могли усвідомлювати протиправність діяння, ОСОБА_2 заподіяна майнова шкода на загальну суму 667007,68 грн., а ОСОБА_1 - на загальну суму 23824,46 грн. Крім того, позивачам завдана моральна шкода.
З матеріалів справи вбачається, що 21-22.04.2015 року комісією в складі власника приміщення ОСОБА_3 , орендаря ОСОБА_20 та інших осіб було складено акти №№1-3 про проникнення в орендоване приміщення по АДРЕСА_1 та проведення обліку наявного в ньому товару та грошових цінностей. Зазначено, що весь наявний товар, грошові кошти, інвентар, що служив для здійснення торгової діяльності, ними перераховані та передаються орендарю ОСОБА_2 ; крім того передається розібрана стінка (т. 2, а.с. 142-176).
Разом з тим, згідно копії протоколу огляду місця події від 29.04.2015 року, складеного старшим слідчим СВ Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_22 у присутності понятих, власника приміщення ОСОБА_3 , в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , в підсобному приміщенні були наявні картонні коробки, обтягнуті поліетиленовою плівкою, та поліетиленові пакети, в яких містилися медичні препарати (т. 1, а.с. 158-162).
Відповідно до протоколів огляду від 31.08.2015 року, 25.09.2015 року, 21.10.2015 року, 17.11.2015 року, 18.11.2015 року, 28.11.2015 року, 11,12.2015 року, 12.01.2016 року, 18.01.2016 року, 20.01.2016 року, 22.01.2016 року, 18.02.2016 року медикаменти знаходилися в картонних коробках та поліетиленових пакетах в підсобному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . В протоколі огляду від 31.08.2015 року зазначено, що двері в приміщення, де знаходилися ліки, відчиняв ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 163-216).
Згідно копії протоколу огляду від 17.12.2015 року, складеного старшим слідчим СВ Коломийського ВП Мельничук М.С. у присутності понятих та потерпілих було проведено огляд меблів, перевезених з приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 . Зазначено, що при огляді меблів відсутні пліснява, набухання (т. 1, а.с. 66-69).
16.06.2015 року ОСОБА_20 та ОСОБА_3 зверталися в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, в якому зазначили, що 30.12.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_20 було укладено договір оренди належного ОСОБА_3 на праві власності нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 з правом суборенди строком до 30.12.2013 року, а 01.01.2012 року ОСОБА_3 , ОСОБА_20 та ОСОБА_2 укладений договір суборенди приміщення площею 10,0 кв.м. за вказаною адресою для використання під аптеку строком до 01.01.2013 року. Однак остання після закінчення строку договору оренди дане приміщення не звільнила, уникає контактів з позивачами. 31.12.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_20 знову укладений договір оренди вищевказаного приміщення, але реалізувати свої права вони не мають змоги, оскільки ОСОБА_2 до цього часу не звільнила приміщення від майна, яке їй належить. 24.02.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_20 на адресу ОСОБА_2 , вказану в договорі суборенди від 01.01.2012 року, та за її встановленим фактичним місцем проживання направлені рекомендовані листи з вимогою про звільнення цього приміщення в строк до 15.03.2015 року, однак такі не були вручені у зв`язку з закритими приміщеннями за цими адресами (т. 1, а.с. 43-46).
Згідно копії листа Коломийського міськрайонного суду від 19.11.2015 року №2743/15-ц — вих. 2/2045/15 на запит слідчого №243 від 17.11.2015 року ухвалою від 09.11.2015 року дана справа залишена без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (т. 2, а.с. 141).
Відповідно до копії Висновку експерта від 12.02.2016 року №09/03-398, складеного на підставі постанови слідчого по кримінальному провадженню №12015090180000383, підпис у графі “Орендодавець” в договорі оренди від 01.02.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , виконаний ОСОБА_3 , а в графі “Орендар” - ОСОБА_2 , а підпис у графі “Орендодавець” в договорі оренди від 01.02.2010 року та в договорі оренди від 01.01.2012 року, укладеними між ОСОБА_20 та ОСОБА_2 , виконаний не ОСОБА_20 , а ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 104-129).
Відповідно до копії Висновку експерта від 30.03.2016 року №09/07-35, складеного на підставі постанови слідчого по кримінальному провадженню №12015090180000383, лицева сторона другого аркуша акту №2 від 22.04.2015 року слугувала шаблоном для виготовлення технічного зображення шістьох бірок для опечатування з послідуючим відокремленням у шести технічних зображеннях бірок для опечатування тексту: «власник житла (дід і бабуся) що й засвідчуємо» (т. 1, а.с. 130-137).
В ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2017 року у кримінальному провадженні №12016090180001743 щодо ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, зазначено, що підозрюваний ОСОБА_3 визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. На підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння даного кримінального правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито (т. 2, а.с. 188-190).
Згідно копії Висновку експерта від 06.04.2016 року №143/16-22 за результатами проведення товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №12015090180000383 в процесі огляду та дослідження не виявлено дефектів від підмочення на меблевих виробах. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 в результаті дії негативних чинників на належне їй майно, а саме: двох тумб двох дверних, корпусних меблів, що комплектували матеріальну кімнату, п`яти стільців матеріальної кімнати, набору меблів для викладки лікарських засобів «передня вітрина» та «задня вітрина», аплікації на скло (one way vision), реклами на банерній тканині, виносної реклами (спотикача), світлової реклами (у вигляді лікарського хреста) на час проведення товарознавчої експертизи становить 23824,46 грн. (т. 1, а.с. 51-65).
02.11.2015 року старший слідчий СВ Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області старший лейтенант міліції Мельничук М.С. звернулася до директора ПФ “Рубін-А” з листом №20956 щодо надання приміщення для тимчасового зберігання лікарських засобів та препаратів, які належать ОСОБА_1 з укладенням договору на ім`я ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 60).
02.11.2015 року між ПФ “Рубін-А” та ОСОБА_1 було укладено договір оренди нежитлових приміщень на АДРЕСА_4 терміном до 31.01.2016 року зі сплатою орендної плати в сумі 150,00 грн. за місяць (т. 2, а.с. 56-59).
Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №03 від 28.01.2016 року ОСОБА_1 сплачено ПФ “Рубін-А” 450,00 грн. орендної плати за листопад, грудень 2015 року та січень 2016 року (т. 2, а.с. 55).
Як вбачається з листа старшого слідчого СВ Коломийського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Мельничук М.С. №314 від 26.01.2016 року, вилучені у ході проведення досудового розслідування із приміщення аптеки по АДРЕСА_1 лікарські засоби та препарати, які потребують спеціальних умов зберігання, направлено на зберігання до моменту вирішення справи по суті в Коломийську центральну районну аптеку (т. 3, а.с. 90).
Відповідно до розрахунку, складеного ПППВТФ “Поліфарм” та виданого ОСОБА_2 27.09.2016 року, загальна вартість лікарських препаратів, медичних засобів та іншого супутнього товару становить 137353 грн. 27 коп. (т. 1, а.с. 70-93).
На підтвердження позовних вимог про відшкодування майнової шкоди позивачами також надано копію довідки ПП ОСОБА_8 про розрахунок меблів станом на 18.02.2016 року, згідно якої загальна вартість стінки мебельної з ДСП плити та МДФ плити, передньої вітрини з ДСП плити та МДФ плити і передня стінка якої з МДФ плити, задньої вітрини та додаткової секції з поличками, тумбочки з ДСП плити та МДФ плити кількістю 2 шт., матеріалів та комплектуючих для виготовлення та роботи по встановленню матеріальної кімнати становить 60050,00 грн. (т. 1, а.с. 226-231), копію рахунку №12 ПП ОСОБА_9 від 29.02.2016 року по виготовленню та встановленню реклами вартістю 9875,00 грн. (т. 1, а.с. 232), копію розрахунку вартості холодильників ПП ОСОБА_10 для ОСОБА_2 станом на 21.11.2016 року на суму 2040,00 грн. та 2095,00 грн. (т. 1, а.с. 233-234), копію рахунку №Счт/KL-0001973 від 21.11.2016 року про придбання чайника електричного та сейфу на загальну суму 1618,92 грн. (т. 1, а.с. 235), копію рахунку-фактури №000004 від 21.11.2016 року на придбання дверей та комплектуючих на суму 3146,40 грн. (т. 1, а.с. 236), копії інформаційних довідок ПП ОСОБА_13 та ФОП ОСОБА_12 від 22.11.2016 року про вартість стільчика дитячого фанерного на суму 155,00 грн. та крісла на суму 698,00 грн. (т. 1, а.с. 237-238), копію товарного чеку від 04.04.2011 року про придбання “Современного фармацевстического справочника” на суму 300,00 грн. (т. 1, а.с. 239), копію товарного чеку від 09.09.2016 року про придбання халату та костюму на загальну суму 800,00 грн. (т. 1, а.с. 240), копії інформаційних довідок ПП ОСОБА_16 від 14.09.2016 року, ОСОБА_18 та ФОП ОСОБА_17 від 23.11.2016 року про вартість канцтоварів та інвентарю для прибирання (т. 1, а.с. 241-246), копію рахунку-договору №РЦ-0001624 від 29.11.2016 року на придбання таблиці “Інформація” на суму 210,00 грн. (т. 1, а.с. 247), роздруківки з сайтів інтернет-магазинів про продаж детектора валют та термогігрометра (т. 2, а.с. 1-5), копії проїзних документів залізничного сполучення “Івано-Франківськ-Київ”, “Київ-Івано-Франківськ”, “Київ-Коломия” (т. 2, а.с. 6-13) та автомобільного сполучення “Косів-Івано-Франківськ” (т. 2, а.с. 14), копії товарних чеків про оплату за набір тесту та роздруківку матеріалів, фотографування матеріалів кримінального провадження (т. 2, а.с. 49-52, 61-63, 202).
Згідно копії витягу з кримінального провадження №12016090180001636 від 20.06.2017 року в провадженні Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 04.11.2016 року про викрадення у квітні 2015 року невідомою особою під час самоуправних дій, пов`язаних із неправомірним вивезенням майна ОСОБА_2 , яке знаходилось у приміщенні аптеки в АДРЕСА_1 , грошових коштів в сумі 22500 грн. та монет, які знаходились у шухлядах вітрини, а також грошових коштів у сумі близько 1000 грн., які знаходились у різних місцях аптеки. Правова кваліфікація – ст. 185 ч. 1 КК України (т. 3, а.с. 93).
Постановою Коломийської місцевої прокуратури від 23.11.2016 року, розглянувши матеріали кримінальних проваджень за №12015090180000383 від 01.05.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України, №12016090180001636 від 04.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, виділено з матеріалів досудового розслідування за №12015090180000383 матеріали досудового розслідування для долучення їх до матеріалів досудового розслідування №12016090180001636 (т. 3, а.с. 138-140).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано жодних доказів, які б вказували на належність їм майна і лікарських засобів у приміщенні по АДРЕСА_1 і про вину відповідача в його пошкодженні чи знищенні, а також не обґрунтовано чому належне їм майно знаходилося в приміщенні відповідача після закінчення строку договору оренди, і чому вони не забрали його на вимогу останнього.
Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.
Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частинами 2-5 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).
Згідно вимог ст. 323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Таким чином, стаття 1166 ЦК України визначає, що за зобов`язанням, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди, діє презумпція вини завдавача шкоди. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Таких висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 року у справі №705/1087/20-ц (провадження №61-12282св20).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проте суд першої інстанції не врахував, що відповідач, заперечуючи свою вину в завданні збитків позивачам, повинен був надати докази, які б підтверджували цей факт.
Однак доказів, які би спростовували відсутність вини відповідача, матеріали справи не містять.
Як вбачається з ухвали Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2017 року у кримінальному провадженні №12016090180001743 щодо ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, підозрюваний ОСОБА_3 визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. На підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння даного кримінального правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито (т. 2, а.с. 188-190).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 13.08.2018 року ОСОБА_3 також звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України (т. 1, а.с. 28-31).
Таким чином у вказаному кримінальному провадженні відповідача не виправдано, звільнення від кримінальної відповідальності мало місце у зв`язку із закінченням строку давності відповідно до ст. 49 КК України, тобто за нереабілітуючою обставиною, а тому посилання сторони відповідача на вказані обставини не може братися до уваги.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 спільно з третіми особами 21-22.04.2015 року вчинив дії по проникненню до приміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , демонтажу та вивезенню із приміщення аптеки належного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна та медичних препаратів.
Твердження ОСОБА_3 та його представника про те, що такі дії було вчинено ним у зв`язку з проривом водопровідної труби у вказаному приміщенні, яка пролягала за стелажами аптеки, тому він був змушений демонтувати меблі, при цьому всі медичні препарати, лікарські засоби, обладнання, інше майно, яке належить позивачам, було описано та упаковано в картонні коробки, кожна з яких була опечатана з долученням копії акта №1 від 21.04.2015 року, засвідченого підписами членів комісії, не підтверджені належними доказами.
Більше того, згідно згідно копій протоколів огляду місця події від 29.04.2015 року, 31.08.2015 року належні позивачам медичні препарати знаходилися в картонних коробках, обтягнутих поліетиленовою плівкою, та поліетиленових пакетах в підсобному приміщенні в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , і до якого він мав доступ (т. 1, а.с. 158-163), а в протоколі огляду від 17.12.2015 року зазначено, що при огляді меблів відсутні пліснява, набухання (т. 1, а.с. 66-69).
Також у Висновку експерта від 06.04.2016 року №143/16-22 за результатами проведення товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №12015090180000383 зазначено, що в процесі огляду та дослідження не виявлено дефектів від підмочення на меблевих виробах, а саме: розбухання та викривлення деревинних матеріалів, відшарування облицювального матеріалу, побіління чи зміна кольору оздоблювального матеріалу тощо, що є причинно-наслідковим зв`язком від затоплення. Документ (довідка, акт) про затоплення що складається по факту затоплення та встановлює причинно-наслідковий зв`язок між затопленням та наявними дефектами у виробах, в матеріалах справи також відсутній (т. 1, а.с. 51-65).
Висновком експерта від 30.03.2016 року №09/07-35, складеного на підставі постанови слідчого по кримінальному провадженню №12015090180000383, встановлено, що лицева сторона другого аркуша акту №2 від 22.04.2015 року слугувала шаблоном для виготовлення технічного зображення шістьох бірок для опечатування з послідуючим відокремленням у шести технічних зображеннях бірок для опечатування тексту: «власник житла (дід і бабуся) що й засвідчуємо» (т. 1, а.с. 130-137).
Отже в матеріалах справи міститься достатньо доказів про те, що відповідачем 21-22 квітня 2015 року спільно з третіми особами, які не усвідомлювали та не могли усвідомлювати протиправність діяння, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчинено дії по проникненню до приміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , демонтажу та вивезенню із приміщення аптеки належного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна та медичних препаратів, а також не дотримано умов їх зберігання, внаслідок чого завдано матеріальних збитків.
Проте судом першої інстанції не надано належної оцінки вказаним доказам у силу статті 76 ЦПК України, та не враховано, що відповідачем їх не спростовано, не доведено, що збитки, спричинені позивачам, виникли не з його вини, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України).
У порушення вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України суд на зазначені вище положення закону та матеріали справи уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з копії Висновку експерта від 06.04.2016 року №143/16-22 за результатами проведення товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №12015090180000383, розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 в результаті дії негативних чинників на належне їй майно, а саме: двох тумб двохдверних, корпусних меблів, що комплектували матеріальну кімнату, п`яти стільців матеріальної кімнати, набору меблів для викладки лікарських засобів «передня вітрина» та «задня вітрина», аплікації на скло (one way vision), реклами на банерній тканині, виносної реклами (спотикача), світлової реклами (у вигляді лікарського хреста) на час проведення товарознавчої експертизи становить 23824,46 грн. (т. 1, а.с. 51-65), а згідно розрахунку, складеного ПППВТФ “Поліфарм” та виданого ОСОБА_2 27.09.2016 року, загальна вартість лікарських препаратів, медичних засобів та іншого супутнього товару становить 137353 грн. 27 коп. (т. 1, а.с. 70-93).
Крім того, апеляційним судом встановлено, що на виконання вимог старшого слідчого СВ Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта міліції Мельничук М.С. щодо надання приміщення для тимчасового зберігання лікарських засобів та препаратів, які належать ОСОБА_1 , 02.11.2015 року між ПФ “Рубін-А” та ОСОБА_1 було укладено договір оренди нежитлових приміщень на АДРЕСА_4 терміном до 31.01.2016 року, та відповідно сплачено 450,00 грн. орендної плати за листопад, грудень 2015 року та січень 2016 року, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №03 від 28.01.2016 року (т. 2, а.с. 55-60). Тому такі витрати також підлягають стягненню з відповідача.
Посилання відповідача на те, що позивачі в подальшому відмовилися від отримання вищевказаного майна суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 21 ЗУ “Про лікарські засоби» забороняється реалізація (відпуск) громадянам неякісних лікарських засобів або таких, термін придатності яких минув або на які відсутній сертифікат якості, що видається виробником.
Згідно п. 6 Порядку контролю якості лікарських засобів під час оптової та роздрібної торгівлі, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №677 від 29.09.2014 року, забороняється торгівля неякісними лікарськими засобами; лікарськими засобами, обіг яких заборонено в Україні; лікарськими засобами, незареєстрованими в Україні; лікарськими засобами без сертифіката якості серії лікарського засобу; лікарськими засобами, які не пройшли державний контроль при ввезенні в Україну (для лікарських засобів іноземного виробництва); медичними імунобіологічними препаратами, які не пройшли державний контроль; лікарськими засобами, термін придатності яких минув. Суб`єкт господарювання протягом трьох років повинен зберігати та у разі потреби надавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах контролю якості та безпеки лікарських засобів, у тому числі медичних імунобіологічних препаратів, медичної техніки і виробів медичного призначення, та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, для перевірок документи, що підтверджують закупівлю, зберігання, транспортування, торгівлю, знищення або утилізацію лікарських засобів.
Схожі висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №910/5519/17.
Разом з тим, інші заявлені позивачами витрати не підлягають відшкодуванню з огляду на наступне.
Так, розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням меблевих виробів, зокрема, двох тумб двохдверних, корпусних меблів, що комплектували матеріальну кімнату, п`яти стільців матеріальної кімнати, набору меблів для викладки лікарських засобів «передня вітрина» та «задня вітрина», а також аплікації на скло (one way vision), реклами на банерній тканині, виносної реклами (спотикача) та світлової реклами (у вигляді лікарського хреста), холодильників визначався експертом та зазначений у висновку від 06.04.2016 року №143/16-22, який суд бере до уваги. А вартість придбаних в подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 меблів, техніки, канцтоварів, інвентаря та фармацевтичної літератури не може вважатися шкодою, завданою відповідачем.
Що стосується посилань позивачів на те, що внаслідок самоправних дій ОСОБА_3 та третіх осіб із приміщення аптеки по АДРЕСА_1 21.04.205 року було викрадено грошові кошти ОСОБА_2 у сумі 23800 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.04.205 року складає 529654,41 грн., то слід зазначити наступне.
Так, 01.05.2015 року в ЄРДР за заявою позивачів було внесено кримінальне провадження №12015090180000383 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України.
Разом з тим доказів викрадення вищевказаної суми грошових коштів матеріали справи не містять.
Судом встановлено, що в провадженні Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 04.11.2016 року про викрадення у квітні 2015 року невідомою особою під час самоуправних дій, пов`язаних із неправомірним вивезенням майна ОСОБА_2 , яке знаходилось у приміщенні аптеки в АДРЕСА_1 , грошових коштів в сумі 22500 грн. та монет, які знаходились у шухлядах вітрини, а також грошових коштів у сумі близько 1000 грн., які знаходились у різних місцях аптеки. Правова кваліфікація – ст. 185 ч. 1 КК України (т. 3, а.с. 93).
З постанови Коломийської місцевої прокуратури від 23.11.2016 року вбачається, що до Коломийського ВП ГУНП в області надійшла заява за підписом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що під час неправомірного вивезення ОСОБА_3 майна ОСОБА_2 , яке знаходилось у приміщенні аптеки, що в АДРЕСА_1 , таємно викрадено грошові кошти, які знаходились у сейфі та належали ОСОБА_2 , чим спричинено останній майнову шкоду. Водночас закінчити досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №12016090180001636 від 04.11.2016 року неможливо, оскільки матеріали, які містяться у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №12015090180000383 від 01.05.2015 року мають суттєве значення для встановлення причетності осіб до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Тому постановлено виділити з матеріалів досудового розслідування за №12015090180000383 матеріали досудового розслідування для доручення їх до матеріалів досудового розслідування №12016090180001636 (т. 3, а.с. 138-140).
Таким чином у задоволенні вказаної вимоги справи слід відмовити.
Також не підлягають стягненню з відповідача витрати ОСОБА_1 на поїздки в Київ в 2015-2016 роках, а також витрати на набір тексту, ксерокопії, роздрукування та фотографування матеріалів кримінальної справи, оскільки такі не є витратами, пов`язаними з розглядом даної справи.
Згідно із вимогами статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З підстав наведеного вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди є підставними, оскільки вони випливають з вимог про відшкодування майнової шкоди, спричиненої  пошкодженням майна, а в результаті дій відповідача позивачі вимушені були витрачати свій час на судові засідання, у зв`язку з цим зазнали моральних переживань, за цей період неодноразово зверталися за медичною допомогою (т. 2, а.с. 66-84).
Також окрім переживань, що є у причинному зв`язку із неправомірними діями відповідача, позивачі фактично були позбавлені права реалізації фармацевтичних товарів, що було їх основним видом діяльності.
А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є частково обґрунтованими, та з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000 грн. 00 коп. моральної шкоди та на користь ОСОБА_2 10000 грн. 00 коп. моральної шкоди.
Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки місцевим судом невірно застосовано норми матеріального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 23824,46 грн. майнової шкоди, завданої пошкодженням майна, та 450,00 грн. орендної плати згідно Договору оренди від 02.11.2015 року, а всього 24274,46 грн. матеріальної шкоди та 3000,00 грн. моральної шкоди; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 137353,27 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням лікарських засобів та препаратів, та 10000,00 грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Згідно акту №1 виконаних робіт (наданих послуг) від 14.11.2018 року, копії квитанції від 14.11.2018 року позивачем ОСОБА_2 було сплачено 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвокату Гринів Я.В. (т. 3, а.с. 136-137), а тому такі також підлягають стягненню на її користь з відповідача пропорційно до задоволених вимог в сумі 992,00 грн.
В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню 4040 грн. 70 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 2 жовтня 2020 року скасувати, ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) 24274 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 46 коп. матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) 137353 (сто тридцять сім тисяч триста п`ятдесят три) грн. 27 коп. матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 00 коп. понесених витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держави 4040 (чотири тисячі сорок) грн. 70 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                       О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 26 березня 2021 року.