УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12699/20 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП    Доповідач Жизнєвський  Ю. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року м.Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:
        
головуючого судді                Жизнєвського Ю.В.
за участі: 
особи, щодо якої 
складено протокол
про адміністративне 
правопорушення                     ОСОБА_1 
представника ОСОБА_1 
- адвоката                                 Вернидуба Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі  адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Вернидуба Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Богунського  районного суду м. Житомира від 22 грудня 2020 року,

                                                   ВСТАНОВИВ:

  Постановою Богунського  крайонного суду м. Житомира від 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнено з останнього судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок.  
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 15.10.2020, о 03.20 год., по вул. Театральній, 4 в м. Житомирі керував транспортним засобом «Nisssan TIIDA», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.  

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої адвокат Вернидуб Д.В. подав апеляційну скаргу в якій просить зазначену вище постанову Богунського районного суду скасувати, а провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Аргументуючи свої апеляційні вимоги вказує,  що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин та надання правової оцінки наявним матеріалам справи. 
Вказує на неприпустимість спрощеного підходу при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті.
В підтвердження зазначених доводів посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що його підзахисному, 15.10.2020, працівники поліції пропонували пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці, а також про те, що ОСОБА_1 відмовлявся від такого проходження, при тому, як відповідно до чинних положень ст.266 КУпАП та діючої «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння  або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» освідування особи на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі проводиться лише після  відмови цієї особи пройти таке освідування на місці. 
Вказує, що при розгляді справи суд безпідставно не задовольнив клопотання сторони захисту про виклик у судове засідання інспектора поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та виписував останньому  направлення на проходження освідування в медичному закладі.
Зазначає,  що суд також залишив поза увагою клопотання захисту про витребування відповідних відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та з відеореєстратора їх службового автомобіля, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та момент його зупинки. 
Вказує, що суд, у змісті своєї постанови не надав оцінку факту невірного зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення місця його складання, оскільки даний протокол був складений не в м. Житомирі, як зазначено у його змісті, а в с. Зарічани, Житомирського району, що підтверджується відповідним відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.  
Зазначає, що в ході розгляду справи суд не звернув уваги, що в матеріалах справи знаходяться два, різні по своєму змісту направлення на медичне освідування особи на стан алкогольного сп`яніння.
Крім цього, посилається на те, що у своїй постанові суд неправдоподібно виклав інформацію зазначену у змісті рапорту інспектора поліції про факт зупинки ОСОБА_1 та його подальше направлення на освідування до медичного закладу, яке мало місце 15.10.2020. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Вернидубва Д.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката Вернидуба Д.В. не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під  впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до  ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським.  
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно п. 7 розд. І, діючої «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння  або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі «Інструкція»), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Згідно з положеннями п.2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції постановляючи оскаржуване рішення вказаних вимог закону дотримався та врахував їх положення. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, яке мало місце 15.10.2020 підтверджується зібраними у справі та перевіреними судом доказами, а саме:
- змістом письмових пояснень ОСОБА_1 про обставини вчинення адміністративного правопорушення, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення № 180826 від 15.10.2020, згідно яких вбачається, що останній в день складення цього протоколу вживав спиртову настійку;
- направленням на огляд водія транспортного засобу  з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, виданого на ім`я ОСОБА_1 від 15.10.2020, зі змісту якого вбачається, що за результатами цього огляду в останнього виявлено позитивну реакцію на алкоголь – 0, 82%о ;
- висновком медичного огляду ОСОБА_1 № 947 від 15.10.2020, зі змісту якого вбачається, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння; 
- відеозаписами з відеореєстратора зі службового автомобіля поліцейських та з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано факт складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та факт освідування останього в умовах закладу охорони здоров`я.
На думку апеляційного суду, вищевказаних доказів достатньо, щоб стверджувати про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Законність отримання будь-яких з вищевказаних доказів, а також їх достовірність, в частині встановлення факту керування ОСОБА_1   транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, яке мало місце 15.10.2020 ніким з учасників справи не оспорюється.
Враховуючи вищевказане, апеляційний суд, вважає що апеляційні доводи адвоката Вернидуба Д.В. про те, що працівниками поліції було порушено вимоги ст.266 КУпАП та діючої «Інструкції» при направленні ОСОБА_1 на освідування до лікувального закладу на стан алкогольного сп`яніння не є такими, що спростовують відсутність події та складу вчиненого останнім адміністративного правопорушення, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до лікувального закладу охорони здоров`я з метою освідування на стан алкогольного сп`яніння прибув без застосування заходів примусу, а також відсутні докази того, що ОСОБА_1 не погоджувався пройти вищевказане освідування на стан алкогольного сп`яніння.
З приводу апеляційних доводів адвоката Вернидуба Д.В. про невірне зазначення місця складання протоколу про адміністративне правопорушення № 180826 від 15.10.2020 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, то вказаний факт не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки невірне вказання місця складання даного протоколу не відноситься до категорії тих підстав з яких може бути скасоване чи змінено судове рішення. Крім цього, у змісті вказаного протоколу правильно заначено місце і обставини вчинення адміністративного правопорушення, які в судовому порядку не оспорюються.   
Щодо апеляційних доводів адвоката з приводу того, що наявні в матеріалах справи направлення на освідування на стан алкогольного сп`яніння різні за своїм формальним змістом, то такі доводи сторони захисту також не можуть братись до уваги апеляційним судом,  оскільки формальні відмінності цих направлень не є ознакою їх незаконності. 
З приводу апеляційних доводів адвоката про те, що суд першої інстанції, в ході судового розгляду безпідставно не викликав у якості свідка працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно його підзахисного та надавав останньому направлення на проходження освідування у лікувальному закладі, то ці доводи апеляційний суд також не вважає такими, що можуть доводити невинуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому  правопорушенні. Оскільки законність та правильність складання зазначених процесуальних документів працівниками поліції в апеляційного суду сумнівів не викликає.      
Апеляційні доводи сторони захисту про невірне написання в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суду змісту вищевказаного рапорту інспектора поліції Консевича О. від 15.10.2020, щодо обставин направлення  ОСОБА_1 на медичне освідування,  то такі доводи також ніяким чином не спростовують тих доказів, якими доводиться вина ОСОБА_1 .  

В свою чергу, оцінюючи докази по справі, на які у своїй постанові послався суд першої інстанції, а саме рапорт інспектора поліції О. Консевича від 15.10.2020, апеляційний суд вважає безпідставними посилання на даний рапорт, як на доказ вини ОСОБА_1 , оскільки рапорт є формою звернення по команді та не вважається допустимим доказом.
З таких обставин, апеляційний суд вважає, що вказані в апеляційній скарзі адвоката Вернидуба Д.В. апеляційні доводи не можуть бути підставою для задоволення його апеляційних вимог, щодо скасування оскаржуваної постанови Богунського районного суду та закриття справи з підстав відсутності в діях ОСОБА_1   події і складу адміністративного правопорушення, оскільки жоден з наведених в апеляційній скарзі доводів не спростовує ні самої події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ні вини ОСОБА_1 у  його вчиненні.
Неправомірність інших дій поліцейських у встановленому законом порядку не оскаржувалось.  
Вид і розмір покарання, призначених ОСОБА_1 також відповідають визначеним КУпАП вимогам.
Будь-яких інших підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,  апеляційний суд,  

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Вернидуба Д.В. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Богунського  районного суду м. Житомира від 22 грудня 2020 року відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП - без зміни.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: