Справа № 466/4697/16-ц                        Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л. 
Провадження № 22-ц/811/3092/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2021 року м.Львів

   Справа №466/4697/16
       Провадження № 22ц/811/3092/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.
з участю : Стасишина Р.М.

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
на рішення Шевченківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 10 березня 2020 року у складі судді  Луців-Шумської Н.Л.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Урумової Ж.М. про визнання свідоцтв про придбання нерухомого майна з електронних торгів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

встановив:        
18 травня 2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися з цим позовом. Просили визнати недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, а саме: 1/5 та 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 , реєстр №882 від 2 квітня 2015 року та №516 від 2 березня 2015 року, видані приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Урумовою Ж.М., та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20461410 від 2 квітня 2015 та 19720348 від 2 березня 2015 року приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Урумової Ж.М. В обґрунтування свого позову посилаються на те, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2016 року та додатковим рішенням цього суду від 27 квітня 2016 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2009 року, визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: 1/5 та 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 , що належать їм ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), результати яких оформлені протоколами №25444 та №25462 проведення електронних торгів від 22 грудня 2014 року та актами державного виконавця про проведені електронні торги від 14 січня 2015 року. Визнано недійсними протоколи №25444 та №25462 електронних торгів від 22 грудня 2014 року по реалізації 1/5 та 2/5 часток вказаної квартири. Визнано недійсними акти державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ про проведені електронні торги від 14 січня 2015 року по реалізації 1/5 та 2/5 часток квартири. Вважають, що застосовуючи наслідки недійсності правочину, слід визнати недійсними видані на їх підставі приватним нотаріусом Урумовою Ж.М. свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів проведену реєстрацію права власності. Просять позов задовольнити.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року поновлено ОСОБА_3 строк на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 5 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.
Залишено без розгляду позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Урумової Ж.М. про визнання свідоцтв про придбання нерухомого майна з електронних торгів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржили позивачі. Зазначають, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви. Вказують, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року скасовано рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2016 року та додаткове рішення цього суду від 27 квітня 2016 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Шевченківського районного суду від 28 листопада 2018 року їм (позивачам) відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними, визнання протоколів №25462 та №25444 про проведення електронних торгів недійсним та визнання актів державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області про проведення електронних торгів від 14 січня 2015 року по реалізації 2/5 та 1/5 часток квартири АДРЕСА_1 за безпідставністю. Вказують, що постановою Львівського апеляційного суду від 5 листопада 2019 року їх апеляційні скарги залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року залишено без змін. Зазначають, що ними подано касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 5 листопада 2019 року. 23 грудня 2019 року у справі відкрито касаційне провадження. Стверджують, що рішення у справі Верховним Судом не постановлено.
9 грудня 2020 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві ОСОБА_3 посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу відхилити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Урумової Ж.М. про визнання недійсними свідоцтв про придбання нерухомого майна з електронних торгів, виданих приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Урумовою Ж.М., та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексні номери: 20461410 від 2 квітня 2015 року 11:42:05 та 19720348 від 2 березня 2015 року 15:13:00) приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Урумової Ж.М.
В обґрунтування своїх вимог посилалися на рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2016 року та додаткове рішенням цього суду від 27 квітня 2016 року, якими визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: 1/5 та 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Результати торгів оформлені протоколами №25444 та №25462 проведення електронних торгів від 22 грудня 2014 року, та актами державного виконавця про проведені електронні торги від 14 січня 2015 року; визнано недійсними протоколи №25444 та №25462 проведення електронних торгів від 22 грудня 2014 року по реалізації 1/5 та 2/5 часток вказаної квартири; визнано недійсними акти державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ про проведені електронні торги від 14 січня 2015 року по реалізації 1/5 та 2/5 часток квартири. Просили визнати недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, проведену реєстрацію права власності.
5 липня 2016 року Шевченківським районним судом м.Львова ухвалено рішення про задоволення позову, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч.1-ч.2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є, зокрема, : скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Згідно із ч.4 ст. 82 ЦК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 5 липня 2016 року про визнання свідоцтв про придбання нерухомого майна з електронних торгів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято виходячи з обставин, встановлених рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2016 року та додатковим рішенням цього суду від 27 квітня 2016 року, які набрали законної сили.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2017 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 березня та 27 квітня 2016 року скасовано, справу направолено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 28 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 5 листопада 2019 року, ОСОБА_2  та ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання свідоцтв про придбання нерухомого майна з електронних торгів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за їх безпідставністю.
Встановлено, що рішення Шевченківського районного сулу м.Львова від 28 листопада 2018 року набрало законної сили. Цим рішенням суду встановлена безпідставність вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та підтверджено законність проведення електронних торів та складених за їх результатами протоколів і актів. 
На основі цих документів приватним нотаріусом Урумовою Ж.М. на ім`я ОСОБА_3 2 квітня 2015 року видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна : 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 з електронних торгів, реєстровий №882, а також 2 березня 2015 року видано свідоцтво про придбання нерухомого майна : 2/5 частки цієї квартири з електронних торгів, реєстровий №516.
Свідоцтва зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №20461410 та 19720348.
Вирішуючи питання про скасування судового рішення, суд виходив з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.
На підставі встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 5 липня 2016 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами з підстав скасування судового рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2016 року та додаткового рішення від 27 квітня 2016 року у справі № 466/2223/15, які стали підставою для ухвалення рішення у справі №466/4697/16.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може, зокрема,  скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
За результатами розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд прийшов до вірного висновку, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 5 липня 2016 року підлягає скасуванню, оскільки скасовані судові рішення, що стали підставою для його ухвалення. 
Приймаючи рішення про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з наступного.
Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач, належним чином повідомлений про дату розгляду справи повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи положення до ст.429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається у суді першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Встановлено, що позивачі отримали копії заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та повідомлення про дату і час її розгляду.
Встановлено, що судове засідання щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами призначене на 10 лютого 2020 року, про що належно повідомлені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , одержали під розписку судові повістки (а.с. 184, 185). В судове засідання 10 лютого 2020 року позивачі не з`явилися. У судовому засіданні оголошено перерву до 6 березня 2020 року. Про судове засідання, призначене на 6 березня 2020 року, позивачі належно повідомлені 13 лютого 2020 року, що стверджується відстеженням поштових відправлень та довідкою про доставку SMS ОСОБА_1 , яке ним отримано 10 лютого 2020 року (а.с. 206-210). Адвокат Мельник Р.С., 5 березня 2020 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи без вказівки причин для цього, не надав своїх повноважень на представництво інтересів позивачів.
В судове засідання позивачі, будучи належним чином повідомленими про дату розгляду, двічі постіль не з`явилися. Про причини неявки суд не повідомляли, не надали документів, які б підтверджували поважність причин їх неявки. Суд розцінив таку поведінку позивачів як повторну неявку в судове засідання без поважних причин. 
У справі відсутня заява про згоду позивачів на розгляд та вирішення справи за їх відсутності, тому суд першої інстанції вірно залишив без розгляду позовну заяву
З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 9 лютого 2021 року.
Головуючий 

Судді