П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
26 січня 2021 року                                                                        м. Київ
 
справа № 756/6049/19
 
провадження № 22-ц/824/35/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого  - Іванової  І.В. 
суддів  - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
при секретарі  - Ярмак О.В.
 
сторони:
 
позивач  -    ОСОБА_1 
 
відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»
             
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва  від 23 вересня 2020 року у складі судді Яценко Н.О., про залишення позову без розгляду,
в с т а н о в и в:
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», в якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ №380-к від 26 березня 2019 року в частині звільнення його з роботи; поновити його на посаді керівника групи внутрішньої безпеки відділу економічної та внутрішньої безпеки ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», а також стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з виплати заробітної плати - невиплаченої частини щоквартальної премії за ІV квартал 2018 року, невиплаченої частини річної премії за 2018 рік та щоквартальної премії за І квартал 2019 року, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 27 березня 2019 року до дня поновлення на роботі, моральну шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення в сумі 70 000 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати зазначену ухвалу через невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він не допускав повторної неявки в судове засідання, оскільки завчасно звернувся до суду із клопотанням про перенесення розгляду справи через пандемію короновірусу. Позивач вказує, що він не був повідомлений належним чином про судове засідання 25 червня 2020 року, зокрема, дату місце та час. Крім того, через погіршення стану здоров`я, що відбулося після контактування з особами, які захворіли та перебували у ізоляції, ним було здано ПЛР-тест на COVID-19 для виявлення можливого інфікування та очікувалися результати дослідження.
На думку ОСОБА_1 , висновки суду про обов`язкову наявність лікарняного листа як доказу поважності причин неявки в суд є помилковими та не відповідають дійсності.
У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду. Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи позивача про порушення судом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є необґрунтованими.
Відповідач також зазначив, що позивач та його представник не були позбавлені можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відео конференції поза межами приміщення суду.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав.
Представник відповідача просила апеляційну скаргу відхилити з підстав, викладених у відзиві.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судові засідання, що відбулися 25 червня 2020 року та 23 вересня 2020 року, а причини його неявки судом визнані неповажними.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частинах 1, 2 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За змістом даної норми, позовна заява залишається без розгляду, якщо позивач повторно не з`явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи у його відсутності. 
Як вбачається з матеріалів справи, Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 15 травня 2019 року відкрив провадження в даній справі та призначив підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 31 липня 2019 року (т. 1, а.с. 119-120). 
26 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 23 квітня 2020 року на 14 год. 30 хв. (т. 2, а.с. 181-184).
В подальшому, декілька разів розгляд справи відкладався, в тому числі і за клопотанням позивача та його представника (т. 2, а.с. 194, 202, 208-209).
У судове засідання, призначене на 25 червня 2020 року учасники справи не з`явились. Проте, 22 червня 2020 року і 23 червня 2020 року  представник позивача адвокат Тарасюк С.М. і сам позивач направили до суду по електронній пошті клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на продовження карантинних заходів, стан здоров`я позивача, а також задля мінімізації ризиків захворювання інших учасників процесу (т. 2, а.с. 211, 212).
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання та їх клопотаннями, суд відклав розгляд справи на 23 вересня 2020 року на 15 год. 36 хв. (т.2, а.с. 215).
23 вересня 2020 року  ОСОБА_1 та його представник також направили до суду по електронній пошті клопотання, в яких просили відкласти розгляд справи у зв`язку з можливим захворюванням позивача на COVID-19. Адвокат Тарасюк С.М. також зазначив, що він входив в коло контактних зОСОБА_1 осіб (т. 2, а.с. 222, 223). При цьому, ані позивачем, ані його представником, будь - яких доказів поважності причин неявки до суду, окрім копії направлення на лабораторне дослідженняпозивача ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 224), до клопотань додано не було. 
Таким чином, оскільки позивач будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи повторно не з`явився у судові засідання та не подав заяву про розгляд справи у його відсутності, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про залишення позовної заяви без розгляду.
Доводи апелянта проте те, що його не було належним чином повідомлено про судове засідання 25 червня 2020 року, не заслуговують на увагу з огляду на те, що подача клопотання, у якому ОСОБА_1  зазначає точну дату та час судового засідання свідчать про його обізнаність про ці обставини. 
Також, ОСОБА_1  в апеляційній скарзі зазначає, щовін не допускав повторної неявки в судове засідання, оскільки завчасно звернувся до суду із клопотанням про перенесення розгляду справи через пандемію короновірусу. Через погіршення стану здоров`я, що відбулося після контактування з особами, які захворіли та перебували у ізоляції, ним було здано ПЛР-тест на COVID-19 для виявлення можливого інфікування та очікувалися результати дослідження.
Проте, апеляційний суд відхиляє вищенаведені доводи, з огляду на наступне.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, встановлений ст.371 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги продовжено на строк дії такого карантину. Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року, встановлені попереднім законом строки закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим законом, який набрав чинності 17 липня 2020 року. 
Крім того, встановлений постановою КМ України від 11 березня 2020 року карантин,  у зв`язку із поширенням хвороби COVID-19, є адаптивним і не перешкоджає явці до суду учасника справи. Так постановою КМУ від 04 травня 2020 року № 343 дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів, а постановою КМУ від 20 травня 2020 року № 392 запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених п.3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено із 22 травня 2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні, а з 25 травня 2020 року - перевезення пасажирів метрополітенами.
Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.
Посилаючись на неможливість явки до суду, позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів про те, що на той час він хворів на коронавірусну хворобу, чи що за відповідним приписом лікарів перебував на самоізоляції чи лікарняному, що у свою чергу могло б свідчити про перешкоди у явці до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" (Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії).
Отже, у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених   пунктом 1 статті  6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.
Разом з тим, залишення заяви без розгляду не порушує право позивача на судовий захист, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва  від 23 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                              

 
Судді: