ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 року
м. Харків
справа №640/1079/16-ц
провадження № 22ц/818/655/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – судді Тичкової О.Ю.
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання – Супрун Я.С.,
учасники справи:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп»,
позивач (стягувач) – Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк “Надра”» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк “Надра”» Стрюкової Ірини Олександрівни,
відповідачі (боржники) – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2020 року, в складі судді Шаренко С.Л.,
УСТАНОВИВ:
У липні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (далі – ТОВ ) звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк “Надра”» (далі – ПАТ «КБ “Надра”») на ТОВ у виконавчому провадженні №53551154, що перебуває на виконанні у Вовчанському районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з виконання виконавчих листів за заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 у справі №640/1079/16-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №6/4/2005/840-К/331 від 12.07.2005 у розмірі 11909,21 доларів США, що в еквіваленті становить 252661,45 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 у справі №640/1079/16-ц було задоволено позов ПАТ «Надра Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Надра Банк» суму заборгованості за кредитним договором №6/4/2005/840-К/331 від 12.07.2005 у розмірі 252661,45 грн. та судовий збір у розмірі 1894,96 грн. Державним виконавцем Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження №54195370 від 23.06.2017 з виконання указаного заочного рішення. 07.05.2020 між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ПАТ КБ «Надра Банк» було укладено договір відступлення права вимоги №GL2N714136ПВ294, за яким заявник набув права вимоги до боржника за кредитним договором 6/4/2005/840-К/331 від 12.07.2005, в зв`язку з чим виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2020 року заяву ТОВ задоволено. Замінено стягувача ПАТ КБ «Надра Банк» на ТОВ «Фінанс Проперті Групп» у виконавчому провадженні №53551154, що перебуває на виконанні у Вовчанському районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з виконання виконавчих листів за заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 у справі №640/1079/16-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №6/5/2005/840-К/331 від 12.07.2005 у розмірі 11909,21 доларів США, що в еквіваленті становить 252661,45 грн.
Ухвала суду мотивована тим, що згідно договору про відступлення прав вимоги №GL2N714136ПВ294 від 07.05.2020 ТОВ «Фінанс Проперті Групп» є правонаступником ПАТ КБ «Надра Банк» у праві вимоги по кредитному договору №6/5/2005/840-К/331 від 12.07.2005 до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Оскільки ТОВ набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, наявні усі підстави для заміни сторони виконавчого провадження.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не повно встановив обставини у справі, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. А саме не надав оцінки тому, що матеріали справи не містять платіжних документів на підтвердження сплати заявником коштів за договором відступлення права вимоги. Зазначене свідчить про відсутність у заявника права на вимогу щодо сплати йому стягнення за заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2016.
Представник ТОВ надав відзив на апеляційну скаргу, яким просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду – без змін. Посилається на те, що розрахунок за договором відступлення права вимоги було проведено в повному обсязі. Також інформацію щодо заміни кредитора було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з чого вбачається, що заміна кредитора відбулася 08.05.2020 на підставі договору про відступлення права вимоги, підписанням якого, згідно умов указаного договору, сторона продавця фактично засвідчила факт проведення повного розрахунку станом на день його укладення.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду – без змін.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року задоволено позов ПАТ «КБ “Надра”» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову ліквідацію ПАТ «КБ “Надра”». Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра”» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову ліквідацію ПАТ «КБ «Надра”» загальну заборгованість за кредитним договором №6/4/2005/840-К/331 від 12.07.2005 у розмірі 11909,21 доларів США, що в еквіваленті становить 252661,45 грн., а також судовий збір по 1894,96 грн. з кожного (а.с. 44 - 45).
Заочним рішенням встановлено, що в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 12.07.2005, між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №6/4/2005/840-П/332 від 17.07.2005, за яким поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники.
Згідно частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
07.05.2020 між ПАТ «КБ “Надра”» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ “Надра”» і ТОВ «Фінанс Проперті Групп» було укладено договір №GL2N714136ПВ294 про відступлення прав вимоги, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі за №643, за яким ПАТ «КБ “Надра”» відступило, а ТОВ «Фінанс Проперті Групп» набуло права вимоги відносно боржників, в тому числі, за кредитним договором №6/5/2005/840-К/331 від 12.07.2005 (а.с. 55-56).
Згідно пункту 2 указаного договору ТОВ «Фінанс Проперті Групп» в день укладення цього договору набуло усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, процентів у розмірах, вказаних в додатку №1 до цього договору, неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами перейшли до ТОВ «Фінанс Проперті Групп» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надані банку відповідно до умов основних договорів.
З положень указаного договору вбачається, що за відступлення прав вимоги ТОВ «Фінанс Проперті Групп» сплатило ПАТ «КБ “Надра”» грошові кошти до моменту набуття чинності цим договором.
Згідно пункту 5 вказаного договору ТОВ «Фінанс Проперті Групп» підтвердило, що в момент укладення цього договору отримало від банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників.
Згідно пункту 14 указаного договору він набув чинності з дати його підписання, скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення.
Указаний договір підписаний сторонами, скріплений відтисками їх печаток та нотаріально посвідчений, а отже – набув чинності.
З додатку №1 до договору №GL2N714136ПВ294 – реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, вбачається, що ПАТ «КБ “Надра”» відступило право вимоги, зокрема, і до кредитного договору №6/4/2005/840-К/331 від 12.07.2005, боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с. 57).
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Згідно частин 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно частини 1 статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 Цивільного кодексу України – далі – ЦК України).
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом статей 512 ЦК України, 442 ЦПК України, 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи з системного аналізу наведених норм заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року №6-122цс13, а також у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №711/10368/2012 (провадження №61-11549св19), від 27 листопада 2019 року у справі №496/2685/13-ц (провадження №61-29966св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає вимогам чинного законодавства.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц (провадження №61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі №201/8548/16-ц (провадження №61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц (провадження №61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі №370/2464/17 (провадження №61-39193св18), від 06 серпня 2020 року у справі №2029/2-2180/11 (провадження №61-4475св20), від 03 листопада 2020 року у справі №436/7574/12 (провадження №61-4667св20).
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі №916/2286/16 вказано, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
З викладених підстав доводи апеляційної скарги щодо не надання заявником доказів набуття прав кредитора не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки право вимоги за кредитним договором №6/4/2005/840-К/331 від 12.07.2005 та договором поруки №6/4/2005/840-П/332 від 17.07.2005 перейшло до заявника на підставі договору №GL2N714136ПВ294 про відступлення прав вимоги від 07.05.2020.
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Враховуючи, що апелянтом не спростовано презумпцію правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
В установленому законом порядку договір про відступлення прав вимоги №GL2N714136ПВ294 від 07.05.2020 недійним не визнаний та презумпція правомірності його не спростована.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність підстав для заміни стягувача.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до статті 375 ЦПК України цеє підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду – без змін.
Згідно вимог статті 141 ЦПК України, враховуючи, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 141, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.

Головуючий                                                                 О.Ю.Тичкова

Судді                                                                         О.В. Маміна 

                                                                       Н.П.Пилипчук