ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" січня 2021 р.           Справа№ 925/635/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Мальченко А.О. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - Кирман В.О.;
від відповідача -    не з`явились;
розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 (повний текст рішення складено 28.10.2020)
у справі № 925/635/20 (суддя Чевгуз О.В.)
За позовом Черкаської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод"
про стягнення 268 920 грн. 72 коп.,-
ВСТАНОВИВ:
У 2020 році Черкаська міська рада звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" про стягнення 268 920 грн. 72 коп.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач порушуючи умови договору оренди землі від 11.11.2019 року не сплатив орендну плату за період з 22.11.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 177  986 грн. 98 коп., а також упущену вигоду (неотриманий прибуток) передбачений умовами договору в розмірі 89  950 грн. 40 коп.  за період з 02.10.2019 року по 21.11.2019 року. Крім того позивач нарахував пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 983 грн. 34 коп.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" на користь Черкаської міської ради 267 937 грн. 38 коп. боргу зі сплати орендної плати, 983 грн. 34 коп. пені. та 4 033,81 грн. судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено, а матеріалами справи підтверджено обов`язок відповідача зі сплати позивачу орендної плати за період з 22.11.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 177  986, 98 грн. та упущеної вигоди за період з 02.10.2019 року по 21.11.2019 року в розмірі 89  950, 40 грн. Місцевий господарський суд також перевірив розрахунок пені та встановив, що позивач правомірно нарахував пеню за період з 31.12.2019 року - 29.02.2020 року в розмірі 983, 34 грн.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що відповідач не здійснював протиправної поведінки для завдання збитків у вигляді упущеної вигоди позивачу оскільки передбачив плату за землю в договорі купівлі-продажу частини комплексу та здійснив дії на виконання рішення Черкаської міської ради №2-5165 від 02.10.2019 року. Також скаржник вважає, що вина відповідача у завдані збитку у вигляді упущеної вигоди відсутня, оскільки до моменту реєстрації права оренди за відповідачем плату за землю зобов`язане здійснювати ПрАТ «Черкаське пиво». Відтак, на думку відповідача причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданими збитками відсутній, а тому у зв`язку з тим, що відсутні всі чотири умови для застосування цивільно-правової відповідальності, то вимога позивача про стягнення упущеної вигоди в розмірі 89  950, 40 грн. є необґрунтованою та незаконною. Окрім цього, на думку скаржника оскільки останній користуватися земельною ділянкою почав після 12.03.2020 року у зв`язку з тим, що між ТОВ «Пивоварений завод» та ПАТ «Черкасиобленерго» був укладений договір про перенесення об`єктів електричних мереж, акт здачі-приймання сторони підписали 12.03.2020 року, а тому відповідач має платити за фактичне користування вказаною земельною ділянкою з 13.03.2020 року (після підписання акут приймання-здачі робіт). Й наостанок відповідач вказує, що пеня в даному випадку нараховується на суму боргу, яка позивачем визначена неправильно, тому сума пені є необґрунтованою.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 року у справі №925/635/20 та призначено розгляд справи на 13.01.2021 року.
16.12.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні 13.01.2021 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача. 
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Черкаської міської ради від 02.10.2019 року № 2-5165 Товариству з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" надана в оренду на 49 років земельна ділянка площею 2,7503 га (кадастровий номер 7110136400:02:045:0002), яка знаходиться у місті Черкаси вул. Благовісна, 436, під комплекс будівель та споруд за рахунок земель Приватного акціонерного товариства по виробництву пива і безалкогольних напоїв "Черкаське пиво". (а.с. 10).
За цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості).
Пунктом 2 зазначеного рішення зобов`язано відповідача укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію та надати примірник Черкаській міській раді протягом двох місяців з дня прийняття рішення.
11.11.2019 року між Черкаською міською радою (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" (орендар за договором) було укладено договір оренди вказаної  земельної ділянки (далі - Договір, а.с. 11-16), який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.11.2019 року № 34329108 (а.с. 18-19).
Відповідно до п. 1 Договору орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 02.10.2019 року № 2-5165 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та знаходиться за адресою: вул. Благовісна, 436 в м. Черкаси.
Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 2,7503 га (кадастровий номер 7110136400:02:045:0002) під комплекс будівель та споруд.
Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ - 11.02.).
Згідно з п. 5 Договору грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до листа міськрайонного управління Держгеокадастру у Черкаському районі та м. Черкаси від 09.10.2019 року № 4327/0/25-19 становить 21 574 178,29 грн.
Відповідно до п. 8 Договору він укладений на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Пунктом 9 Договору передбачено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 % від її грошової оцінки і на час укладання цього договору становить 647  225 грн. 35 коп. (у місяць - 53    935 грн. 45 коп.)
Пунктом 11 Договору передбачено, що орендна плата за землю вноситься щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним.
Згідно з п. 14 договору за несвоєчасне внесення орендної плати у строки визначені договором, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку.
Нарахування пені здійснюється протягом усього строку прострочення сплати орендних платежів. 
Відповідно п. 18, 20 Договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення документації із землеустрою. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється з моменту державної реєстрації права оренди.
Підпунктом "з" пункту 31 Договору сторони домовились, що орендар зобов`язаний відшкодовувати Орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 02.10.2019 року № 2-5165 до моменту державної реєстрації права оренди.
Із Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 4327/0/25-19 від 09.10.2019 року (а.с. 17) вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 21  574 178 грн. 90 коп. 
За період з 22 листопада 2019 року, з дати реєстрації Договору, по 29 лютого 2020 року позивач нарахував відповідачу 177 986 грн. 98 коп. орендної плати.
Крім того, позивач нарахував 89 950 грн. 40 коп. упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати з дати прийняття рішення про надання земельної ділянки до моменту набрання чинності Договору, з 02.10.2019 року по 21.11.2019 року включно, що передбачено підпунктом "з" пункту 31 Договору.
Отже, за весь вищевказаний період використання відповідачем земельної ділянки, який він зобов`язався оплатити згідно з пунктами 9, 31 Договору, позивач нарахував 267 937 грн. 38 коп.
За приписами ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
За змістом ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Положеннями ст. 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі».
Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України  плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельний податок - це обов`язковий платіж, який справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п. 288.1, 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як було зазначено вище, між сторонами укладено договір оренди землі від 11.11.2019 року. (а.с. 11-16).
Згідно з п. 20 Договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється з моменту державної реєстрації права оренди.
Отже, з моменту державної реєстрації права оренди за відповідачем вважається, що земельна ділянка передана в оренду відповідачу.
Договір оренди землі від 11.11.2019 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 22.11.2019 року за № 34329108, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (а.с. 18-19).
Відтак, з 22.11.2019 року (дата державної реєстрації права оренди) вважається, що позивач передав, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку площею 2,7503 га (кадастровий номер 7110136400:02:045:0002) під комплекс будівель та споруд на 49 років.
Із вказаного вище також вбачається, що обов`язок зі сплати орендної плати у відповідача виник з моменту прийняття земельної ділянки в оренду, тобто з 22.11.2019 року, а тому за вказаних обставин позивач правомірно нарахував оренду плату з 22.11.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 177  986, 98 грн., а відповідач в свою чергу не надав доказів сплати орендної плати.
При цьому посилання відповідача на те, що відповідач почав користуватися земельною ділянкою після 12.03.2020 року у зв`язку з тим, що між ТОВ «Пивоварений завод» та ПАТ «Черкасиобленерго» був укладений договір про перенесення об`єктів електричних мереж колегією суддів відхиляються, оскільки укладаючи договір оренди землі від 11.11.2019 року сторонами чітко встановлено момент передачі земельної ділянки, тобто початок користування нею, а саме з моменту державної реєстрації права оренди (22.11.2019 року). 
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач підписавши договір оренди землі взяв на себе обов`язок сплачувати орендну плату не зважаючи на наявність фактичного користування або відсутність такого факту.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на підпункт "з" пункту 31 Договору, яким сторони визначили, що орендар зобов`язаний відшкодовувати Орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 02.10.2019 року № 2-5165 до моменту державної реєстрації права оренди.
У разі наявності документів, що підтверджують сплату за користування земельною ділянкою до моменту набуття чинності договору оренди землі, сума упущеної вигоди (не отриманого прибутку) відповідно зменшується на суму сплачених коштів.
Тобто, з наведених вище умов договору оренди землі вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодовувати позивачу суму упущеної вигоди в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 02.10.2019 року № 2-5165 до моменту державної реєстрації права оренди, тобто з 02.10.2019 року (дата рішення) до 21.11.2019 року (дата, що передує моменту державної реєстрації - 22.11.2019 року).
При цьому, щодо умов відшкодування суми упущеної вигоди, сторони передбачили лише одне застереження, а саме в разі наявності документів, що підтверджують таку сплату відповідач повинен надати такі докази, а позивач в свою чергу в разі наявності таких доказів повинен зменшити суму упущеної вигоди на суму, яка вже сплачена.
Отже, в будь-якому разі обов`язок щодо сплати суми упущеної вигоди, або ж щодо подання доказів сплати іншою особою вказаної суми покладено на відповідача, а тому в даному випадку подані відповідачем договір купівлі-продажу комплексу від 28.12.2017 року та договір купівлі-продажу від 28.12.2017 року (а.с. 35-36, 38-39), якими передбачено, що до моменту укладання відповідачем договору оренди земельної ділянки плата за землю сплачується ПрАТ «Черкаське пиво» (п. 13 договорів) колегія суддів не приймає, оскільки в будь-якому випадку правовідносини, які склалися на підставі даних договорів купівлі-продажу комплексу стосуються лише правовідносин відповідача та ПрАТ «Черкаське пиво» та ніяким чином не скасовують встановлений обов`язок відповідача за договором оренди землі від .11.11.2019 року з відшкодування суми упущеної вигоди або ж надати докази такої сплати іншою особою.
Колегія суддів також відхиляє посилання скаржника на відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданими збитками оскільки, як вже встановлено вище сторони погодили таке відшкодування в договорі оренди землі без будь-яких застережень щодо наявності або ж відсутності причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вини останнього.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми упущеної вигоди в розмірі орендної плати за період з 02.10.2019 року по 21.11.2019 року в розмірі 89  950 грн. 40 коп. та орендної плати за період з 22.11.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 177  986 грн. 98 коп.
Позивач також нарахував пеню на суму боргу з орендної плати за період з 31.12.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 983, 34 грн.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Виконання зобов`язання, згідно зі ст. 546 ч. 1 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до п. 14 Договору за несвоєчасне внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку.
Нарахування пені здійснюється протягом усього строку прострочення сплати орендних платежів.
Колегія суддів здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення позивачем пені, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення пені в розмірі 983 грн. 34 коп. пені за період з 31.12.2019 року - 29.02.2020 року.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 року прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" задоволенню не підлягає.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1.   Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод" на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 року у справі №925/635/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 року у справі № 925/635/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/635/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.01.2021 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                А.О. Мальченко